КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження: Доповідач - Кафідова О.В.
22-ц/824/5283/2026 

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 760/1894/20

19 березня 2026 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Кафідової О.В.
суддів - Оніщука М.І.
- Шебуєвої В.А.
при секретарі - Можарівській М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника третьої особи Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башук Юлії Олександрівни на заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Усатової І.А. у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «Родина» до ОСОБА_1 , державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хиби Анни Володимирівни, треті особи: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, скасування запису про право власності, -
в с т а н о в и в:
У січні 2020 року представник Приватного підприємства «Родина» звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до  ОСОБА_1 , державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хиби А.В., треті особи: Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради, Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, скасування запису про право власності.
В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 23.03.2001 між Акціонерним товариством закритого типу «СТАНДАРТ-95» та Приватним підприємством «РОДИНА» було укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до якого Акціонерне товариство закритого типу «СТАНДАРТ-95» продало, а Приватне підприємство «РОДИНА» придбало нежиле приміщення в будинку під номером АДРЕСА_1 (далі - Приміщення). Приміщення має загальну площу - 199,3 кв.м., що складає 1/100 частину від цілого будинку або 75/100 частин від нежилих приміщень площею 2595 кв.м.
Вказаний Договір купівлі-продажу посвідчено Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г., зареєстровано в реєстрі за № 726 від 23.03.2001.
Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом формування на 26.12.2019 року, Приватне підприємство «РОДИНА» 06.04.2014 року зареєструвало право власності на придбаний Об`єкт нерухомого майна - групу нежитлових приміщень № 132 літ. «А», загальною площею 199,3 кв.м. на підставі Договору купівлі-продажу, серія та номер 726, виданого 23.01.2001 року (номер запису про право власності: 5610358).
Як стало відомо позивачу, 29.06.2016 на ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на нежиле приміщення, яке належить Позивачу, в будинку номер АДРЕСА_1 загальною площею - 199,3 кв.м. (далі - Приміщення).
Так, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом формування на 26.12.2019 року, Державним реєстратором Хибою А.В., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ, було прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29481486 від 29.04.2016 14:38:08.
Запис про право власності: 14384322 за ОСОБА_1 було внесено 29.04.2016 року Державним реєстратором Хибою А.В., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, на підставі рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька № 2/255/2356/2013, виданого 13.12.2013 року.
Таким чином, наявна подвійна реєстрація права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, набуте ПП «РОДИНА» на законних підставах, що порушує права та інтереси позивача, у зв`язку з чим останній звертається до суду з вимогами про скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно та про скасування запису про право власності.
Зазначено, що ПП «РОДИНА» у 2016 році було подано до Окружного адміністративного суду міста Києва позовну заяву про визнання протиправними дій та скасування рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно.
03.12.2019 Окружним адміністративним судом м. Києва було винесено ухвалу, якою закрито провадження в адміністративній справі. Закриваючи провадження, Окружний адміністративний суд міста Києва прийшов до висновку, що згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 27.11.2018 у справі 820/3534/17, у постанові від 27.06.2018 у справі №815/6945/16, а також зважаючи на те, що позивач у даній справі не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, підстави позову стосуються підробленого судового рішення, справа підлягає закриттю, оскільки заявлені в рамках даного позову вимоги не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.
З огляду на вище викладене просив суд скасувати рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29481486 від 29.04.2016 р. 14:38:08, щодо державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - групу нежитлових приміщень № 132, загальною площею 199,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 ; скасувати запис про право власності № 14384322 від 29.04.2016 року про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна: групу нежитлових приміщень № 132, загальною площею 199,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 914707080389; стягнути з відповідачів понесені судові витрати.
Заочним рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2025 року позов задоволено.
Скасувано рішення Державного реєстратора Хиби Анни Володимирівни, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29481486 від 29.04.2016 14:38:08, щодо державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - групу нежитлових приміщень № 132, загальною площею 199,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .
Скасувано запис про право власності № 14384322 від 29.04.2016 року, про реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на об`єкт нерухомого майна: групу нежитлових приміщень № 132, загальною площею 199,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 914707080389.
Стягнуто з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Приватного підприємства «РОДИНА» (м. Київ, Русанівська Набережна, 8. ЄДРПОУ 31085461) судовий збір у розмірі 2102,00 грн.
Стягнуто з державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хиби Анни Володимирівни (м. Київ, пров. Музейний, 2-Д, ЄДРПОУ 34691374) на користь Приватного підприємства «РОДИНА» (м. Київ, Русанівська Набережна, 8. ЄДРПОУ 31085461) судовий збір у розмірі 2102,00 грн.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 03 грудня 2025 року представник третьої особи Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башук Юлія Олександрівна подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення яким відмовити у задоволенні позов.
Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. 
Зазначає, що позивач, у разі порушення його суб`єктивного права може скористатись не будь-яким способом його відновлення, а лише тим, який як правило визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.
Вважає, що в даному випадку позивач обрав неналежний спосіб захисту, що суперечить ст. 16 ЦК України та усталеній практиці Верховного Суду. Суд задовольнив позовні вимоги, які не є ефективним способом відновлення права у цій категорії спорів, адже скасування рішення державного реєстратора не відновлює автоматично право власності позивача.
Суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що підстава для державної реєстрації (рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька) не існувала.
Звертає увагу на те, що державний реєстратор здійснює реєстрацію на підставі поданих заявником документів, перевіряючи їх формальну відповідність (ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно»). Державний реєстратор не має повноважень перевіряти достовірність судових рішень чи їх фактичне існування - це компетенція органів судової влади.
В судове засідання з`явився представник ПП «Родина» адвокат Якимчук М.М., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) та Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись засобами електронного зв`язку. Відповідно до звітів про доставку вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду поштова кореспонденція була доставлена адресату. 
Відповідач відповідач ОСОБА_1 повідомлена в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України.
З огляду на вище викладене колегія суддів вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності не з`явившихся сторін.
Заслухавши доповідь судді Кафідової О.В., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належало нежиле приміщення в будинку під номером АДРЕСА_1 , загальною площу - 199,3 кв.м., що складає 1/100 частину від цілого будинку або 75/100 частин від нежилих приміщень площею 2595 кв.м., що підтверджується Договором купівлі-продажу посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г., зареєстровано в реєстрі за № 726 від 23.03.2001 року (а. с. 14), Інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.12.2019.
ОСОБА_1 звернулась з заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень до якої долучила документи, а саме: технічний паспорт, копію рішення Ворошилоського районного суду м. Донецька від 13.12.2013 та копію паспорта.
Згідно з Інформацією із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.12.2019, 29.04.2016 року на ОСОБА_1 було зареєстровано право власності на нежиле приміщення, яке належить позивачу. Запис про право власності: 14384322 за ОСОБА_1 було внесено 29.04.2016 року Державним реєстратором Хибою А.В., Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, на підставі рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька № 2/255/2356/2013, виданого 13.12.2013.
Відповідно до листа Селидівського міського суду Донецької області від 05.04.2021 № 01-45/7/2021 вбачається, що згідно реєстраційних даних бази даних Ворошиловського районного суду міста Донецька, яка надана в користування Селидівському міському суду Донецької області, справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю відсутня. Відповідно до бази даних Ворошиловського районного суду міста Донецька, яка надана в користування Селидівському міському суду Донецької області, в провадженні Ворошиловського районного суду міста Донецьк перебувала на розгляді справа 255/9890/13-ц провадження 2/255/2356/2013 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» в особі відділення «Регіональне управління ПАТ«Комерційний банк «Даніель» у м. Донецьку про відшкодування втраченої вигоди і моральної шкоди, по даній справі ухвалено рішення 18.11.2013 року, інформація щодо набрання рішенням законної сили відсутня (а. с. 170).
Задовольняючи позовні вимоги ПП «Родина» до  ОСОБА_1 , державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Хиби А.В., суд першої інстанції посилався на те, що реєстраційна дія порушує права позивача мирно володіти своїм майном та не узгоджується з закріпленими в Україні, як в правовій державі, принципами юридичної визначеності та законних (легітимних) очікувань. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що на даний момент єдиним можливим та ефективним засобом захисту порушених прав Позивача є скасування реєстраційної дії щодо державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - групу нежитлових приміщень № 132, загальною площею 199,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстації з огляду на наступне. 
Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.
Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).
Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.
Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК України).
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК України).
Звертаючись до суду з цим позовом, позивач посилався на те, що наявна подвійна реєстрація права власності в Державному реєстрі прав на нерухоме майно, набуте Приватним підприємством «РОДИНА» на законних підставах, що порушує права та інтереси позивача.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи виконавчої влади та її посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини у сфері проведення державної реєстрації речових та інших прав на нерухоме майно, які підлягають реєстрації врегульовані Законом України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин від 01.01.2016, далі - Закон № 1952-IV).
Умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки суб`єктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127 (далі - Порядок № 1127).
Відповідно до абзацу 2 частини 1 статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав (частина 1 статті 3 Закону № 1952-IV).
Державний реєстр прав містить відомості про зареєстровані права і обтяження, суб`єктів прав, об`єкти нерухомого майна, документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав. Невід`ємною складовою частиною Державного реєстру прав є база даних про реєстрацію заяв і запитів та реєстраційні справи.
Відомості, що містяться у Державному реєстрі прав, мають відповідати даним реєстраційної справи, яка містить документовані записи щодо прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У разі їх невідповідності пріоритет мають дані реєстраційної справи.
Державний реєстр прав є державною власністю, складовою Національного архівного фонду і підлягає довічному зберіганню.
Вилучення будь-яких документів або частин Державного реєстру прав не допускається, крім випадків, передбачених законом.
Органи державної реєстрації прав, державні реєстратори забезпечують достовірність інформації, її захист від несанкціонованого доступу, оновлення, архівування та відновлення даних, їх оперативний пошук і документальне відтворення процедури державної реєстрації прав, оперативне надання витягів про зареєстровані права та/або їх обтяження з Державного реєстру прав.
Згідно з приписами пункту 1 частини 1 статті 4 Закону № 1952-IV, обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, зокрема, право власності на нерухоме майно.
Статтею 15 Закону № 1952-IV визначено, що державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень, реєстрація заяви; встановлення факту відсутності підстав для відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та/або їх обтяжень; прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмову в ній або зупинення державної реєстрації; внесення записів до Державного реєстру прав; видача свідоцтва про право власності на нерухоме майно у випадках, встановлених статтею 18 цього Закону; надання витягів з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. На виконання покладених цим Законом повноважень державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав.
Згідно з частиною четвертою статті 15 Закону № 1952-IV, державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.
Відповідно до пункту 6 Порядку № 1127 державна реєстрація прав (в тому числі і права власності) проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.
Частиною 3 статті 16 Закону № 1952-IV, а також пунктом 9 Порядку № 1127 передбачено, що разом із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у паперовій формі подаються оригінали документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, їх копії, засвідчені в установленому порядку.
У разі подання заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подаються оригінали електронних документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, або електронні копії оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень, виготовлені шляхом сканування таких документів у паперовій формі.
Згідно з приписами пункту 10 Порядку № 1127 з поданих оригіналів документів, необхідних для державної реєстрації прав, уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник виготовляє електронні копії таких документів шляхом їх сканування, які долучаються до заяви, зареєстрованої у базі даних заяв.
За результатом розгляду заяви уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник невідкладно повертає заявникові оригінали документів, поданих для державної реєстрації, а також за бажанням заявника надає інформацію з Державного реєстру прав чи рішення державного реєстратора щодо відмови в державній реєстрації прав у паперовій формі. На примірнику поданої заяви, що долучався до документів, поданих для державної реєстрації прав, заявником зазначаються відомості про отримання документів в повному обсязі (пункт 21 Порядку № 1127).
За приписами частини 3 статті 17 Закону № 1952-IV, документи, що встановлюють виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно та їх обтяжень і подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Таким чином, законодавцем визначено перелік документів, що можуть бути підставою для реєстрації права власності та передбачено обов`язок державного реєстратора (нотаріуса) щодо перевірки поданих заявником документів.
За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації (пункт 18 Порядку № 1127).
Відповідно до приписів пункту 4 статті 22 Закону № 1952-IV держаний реєстратор приймає рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.
Судом встановлено, що державним реєстратором Хибою Анною Володимирівною, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, м. Київ, було прийнято Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29481486 від 29.04.2016 14:38:08, запис про право власності: 14384322 було внесено 29.04.2016 року Державним реєстратором Хибою Анною Володимирівною, Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, на підставі рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька № 2/255/2356/2013, виданого 13.12.2013 року.
Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька № 2/255/2356/2013, виданого 13.12.2013 року на підставі якого було прийнято рішення про державну реєстрацію права власності ОСОБА_1 не існує.
З урахуванням того, що зазначена реєстраційна дія порушує права позивача мирно володіти своїм майном та не узгоджується з закріпленими в Україні, як в правовій державі, принципами юридичної визначеності та законних (легітимних) очікувань, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки на даний момент ефективним засобом захисту порушених прав позивача є скасування реєстраційної дії щодо державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна - групу нежитлових приміщень № 132, загальною площею 199,3 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що підстава для державної реєстрації (рішення Ворошиловського районного суду м. Донецька) не існувала, колегія суддів відхиляє, оскільки такі доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, зокрема листом Селидівського міського суду Донецької області від 05.04.2021 № 01-45/7/2021 вбачається, що згідно реєстраційних даних бази даних Ворошиловського районного суду міста Донецька. 
Окрім того, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що з Єдиного державного реєстру судових рішень, а також Інформації щодо стадій розгляду судових справ (надається для справ, змінених після 28 травня 2015 року) та звітів про автоматизований розподіл (сформованих з 01 вересня 2015 року), яка розміщена на офіційному веб-порталі «Судова влада України» судом також встановлено, що справа 255/9890/13-ц (провадження 2/255/2356/2013) розглядалась та виносились рішення не за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Даніель» в особі відділення «Регіональне управління ПАТ«Комерційний банк «Даніель» у м. Донецьку про відшкодування втраченої вигоди і моральної шкоди.
Судом першої інстанції повно встановлено обставини, що мають значення для справи, висновки суду відповідають наявним у матеріалах справах доказам.
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2025 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.
Керуючись статтями 268, 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу представника третьої особи Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Башук Юлії Олександрівни залишити без задоволення.
Заочне рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 26 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повної постанови шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складено 20 березня 2026 року

Головуючий Судді