Провадження № 2/359/3230/2026
Справа №359/1281/26 (№359/6191/24) 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі: 
головуючого судді - Муранової-Лесів І.В.,
за участі секретаря судового
засідання - Шуст А.В., Ліман А.Г., Козачук А.Р.,
за участі представника позивача
(відповідача за зустрічним позовом)- ОСОБА_1 ,
представника відповідача 
(позивача за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борисполі цивільну справу за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Державна іпотечна установа про поділ майна подружжя, - 
В С Т А Н О В И В :
11 червня 2024 року до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника позивача ОСОБА_1 надійшла вищезазначена позовна заява з вимогами:
- визнати спільною сумісною власністю подружжя: автомобіль легковий, марки DAEWOO модель LANOS, рік випуску 2008, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 ; земельну ділянку загальною площею: 0,12 га, кадастровий номер 3230882600:04:006:0411, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин; автомобіль легковий марки КІА модель CREDOS рік випуску 1998 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ; 
- поділити майно, набуте за час шлюбу наступним чином: визнати за позивачем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею: 0,12 га, кадастровий номер 3230882600:04:006:0411, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин; право власності на автомобіль легковий марки КІА модель CREDOS рік випуску 1998, колір: синій, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 ; визнати за відповідачем ОСОБА_3 право власності на автомобіль легковий, марки DAEWOO, модель LANOS, рік випуску 2008, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 ; право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею: 0,12 га, кадастровий номер 3230882600:04:006:0411, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин за ОСОБА_3 (т.1 а.с. 1-5).

Позов було обґрунтовано наступним. З 09 лютого 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 вересня 2023 року у справі № 753/14961/23. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей донька ОСОБА_5 та син ОСОБА_6 . Крім того, у зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано вищезазначене майно: земельна ділянка, яка зареєстрована за відповідачем та два автомобілі, один з яких зареєстрований та перебуває у користуванні відповідача, інший, марки КІА CREDOS, зареєстрований та перебуває в користуванні позивача.

29.01.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідачки адвокатом Ластовкою В.В. було подано зустрічний позов з проханням: 
- визнати спільною сумісною власністю подружжя – кошти, сплачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в якості лізингових платежів в рамках договору №ФЛ201900841 від 24.10.2019; 
- визнати право власності на коштів, сплачених якості лізингових платежів в рамках договору №ФЛ201900841 від 24.10.2019 в сумі по 404568 грн. за кожним;
- стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 частки коштів, сплачених якості лізингових платежів в рамках договору №ФЛ201900841 від 24.10.2019, в сумі 404568 грн. (т.1 а.с.170-181).

Зустрічний позов обґрунтовано наступним. ОСОБА_3 погоджується з вимогами первісного позову щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя та поділу автомобілів DAEWOO LANOS, KIA CREDOS і земельної ділянки в с. Гнідин, однак заперечує проти стягнення з неї витрат на правничу допомогу у розмірі 50000 грн. як необґрунтовано завищених та недоведених. Разом з тим зазначає, що позивач за первісним позовом не включив до складу спільного майна кошти, сплачені під час шлюбу за договором фінансового лізингу №ФЛ201900841 від 24.10.2019 щодо квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Договір лізингу укладений у період шлюбу, за нотаріальною згодою відповідачки, в інтересах сім`ї, з правом проживання у квартирі подружжя та їхніх дітей. Лізингові платежі здійснювались у період з 24.10.2019 по 19.10.2023, тобто до набрання законної сили рішенням суду про розірвання шлюбу.

Загальна сума сплачених коштів за договором становить 809137,34 грн. У разі розірвання договору ці кошти підлягають поверненню лізингоодержувачу, а після виконання договору квартира буде оформлена у власність позивача за первісним позовом, у той час як відповідачка не отримає жодної компенсації.

З огляду на презумпцію спільності майна подружжя та те, що зобов`язання за договором виконувались в інтересах сім`ї, кошти, сплачені за договором фінансового лізингу в період шлюбу, є спільним майном подружжя та підлягають поділу порівну.

25 березня 2025 року до суду надійшов відзив від представника відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 з проханням у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити (т.2 а.с. 1-4). Відповідач за зустрічним позовом заперечує проти задоволення зустрічних вимог та зазначає, що квартира є власністю Державної іпотечної установи до повного виконання умов договору фінансового лізингу, а отже не є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Лізингові платежі, сплачені за договором, є оплатою за користування квартирою та погашенням зобов`язань перед лізингодавцем, а не набуттям майна, тому не можуть вважатися об`єктом поділу між подружжям. Поділу підлягає лише реально існуюче майно, а не сплачені грошові кошти, які трансформувалися у виконання боргового зобов`язання. Визнання таких коштів спільним майном не має правового сенсу, оскільки сам позивач за зустрічним позовом визнає, що вони сплачувалися зі спільного сімейного бюджету.

Крім того, відповідач зазначає, що позивач за зустрічним позовом, залишаючи квартиру, вивезла все спільне майно та довела квартиру до непридатного для проживання стану, знявши зі стін та підлоги навіть кахельну плитку та ламінат.

31 березня 2025 року в системі «Електронний суд» від представника позивача за зустрічним позовом надійшла відповідь на відзив (т.2 а.с. 9-14). Позивач за зустрічним позовом не погоджується з доводами відзиву та зазначає, що договір фінансового лізингу №ФЛ201900841 від 24.10.2019 є змішаним договором, який поєднує елементи оренди та купівлі-продажу майна, оскільки сплачені лізингові платежі частково відшкодовують вартість квартири та у разі повного виконання договору надають право на набуття її у власність. Платежі за договором не є виключно платою за користування житлом, а мають подвійну правову природу: як винагорода лізингодавцю та як внески в рахунок майбутньої вартості предмета лізингу. У разі розірвання договору сплачені кошти підлягають поверненню лізингоодержувачу, що свідчить про наявність у нього майнового права вимоги. Кошти, сплачені за договором під час шлюбу, є спільними активами подружжя відповідно до статті 60 СК України. Відповідно до статей 190 ЦК України та 61 СК України, до складу спільного майна можуть входити не лише речі, а й майнові права та грошові вимоги. Отже, спірні платежі є об`єктом поділу як спільне майно подружжя. Наголошує, що поділу підлягає не квартира як об`єкт нерухомості, а грошові кошти, сплачені в межах договору лізингу, які можуть бути повернуті або зараховані в рахунок набуття права власності на квартиру. Відсутність переходу права власності на квартиру не виключає можливості поділу спільних грошових внесків.

Він не погоджується із доводами позивача за первісним позовом про нібито пошкодження квартири та вивезення майна, вважають,що вони не стосуються предмета спору щодо поділу лізингових платежів та не підтверджені належними доказами, а тому не підлягають врахуванню судом.

Вважає, що зустрічні позовні вимоги є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

23.04.2025 від представника відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 , адвоката Ластовки В.В., надійшла заява про визнання первісного позову та продовження розгляду зустрічного позову у межах даного провадження (т.2 а.с. 40-42). 

Ухвалою від 02 липня 2024 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання (т.1 а. с. 27-28).

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 25 вересня 2024 року (справа №359/6191/24, провадження №2-з/359/89/2024, т.1 а.с.63-69) було задоволено заяву представника ОСОБА_3 адвоката Ластовки В.В. про забезпечення доказів та витребувано у Державної іпотечної установи письмові докази: копію договору фінансового ліхингу №ФЛ201900841 від 24 жовтня 2019 року; інформацію про платежі,здійснені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у виконання вказаного договору.

30 квітня 2025 року Бориспільський міськрайонним судом було ухвалено часткове рішення у цій справі (до перереєстрації - №359/6191/24), яким прийнято визнання первісного позову відповідачкою, первісний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задоволено (т.2 а.с.56-61). 

Суд визнав спільною сумісною власністю подружжя: автомобіль легковий, марки DAEWOO модель LANOS, рік випуску 2008, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 ; земельну ділянку загальною площею: 0,12 га, кадастровий номер 3230882600:04:006:0411, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин; автомобіль легковий марки КІА модель CREDOS рік випуску 1998 ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 . 

У порядку поділу майна подружжя визнано за ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП – НОМЕР_3 ) право власності на: 1/2 частину земельної ділянки загальною площею: 0,12 га, кадастровий номер: 3230882600:04:006:0411, місце розташування : Київська область, Бориспільський район, село Гнідин; автомобіль легковий марки: КІА модель: CREDOS рік випуску: 1998, колір: синій, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_2 , визнано за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП - НОМЕР_4 ) право власності на : автомобіль легковий, марки: DAEWOO модель: LANOS, рік випуску 2008, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 ; 1/2 частину земельної ділянки загальною площею: 0,12 га, кадастровий номер: 3230882600:04:006:0411, місце розташування: Київська область, Бориспільський район, село Гнідин.

У зв`язку із визнанням первісного позову відповідачем було вирішено повернути ОСОБА_4 50% сплаченого судового збору відповідно до квитанції № 6298-4597-0243-0469 від 05.06.2024 в сумі 713 гривень 65 копійок.

Ухвалою суду від 30 квітня 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (т.2 а.с.62).

Ухвалою суду від 20 серпня 2025 року (т.2 а.с.78-80) було витребувано письмові докази:
- у Державної іпотечної установи - належним чином засвідчену копію Договору про компенсацію частини лізингових платежів №ДК201900978 від 24.10.2019 (Заявник – ОСОБА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 ); відомості про щомісячні платежі, які надходили у період з 04.10.2019 по 11.11.2024 включно на рахунок Державної іпотечної установи за Договором фінансового лізингу №ФЛ201900841 від 24.10.2019, утримані із заробітної ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) із вказівкою, які з них сплачені в рахунок часткового відшкодування вартості предмету лізину, а які – в рахунок сплати винагороди за отриманий фінансовий лізинг; 
- у Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій у Київській області - відомості про утримані із заробітної плати ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) у період з 04.10.2019 по 11.11.2024 включно кошти (щомісячні платежі), які були перераховані на рахунок Державної іпотечної установи (код ЄДРПОУ 33304730) за Договором фінансового лізингу №ФЛ201900841 від 24.10.2019 та за Договором про компенсацію частини лізингових платежів №ДК201900978 від 24.10.2019, якщо перерахування коштів здійснювалося із заробітної плати ОСОБА_4 .

Ухвалою суду від 16 жовтня 2025 року (т.2 а.с.153-155) було повторно витребувано письмові докази у Головного управління Державної служби надзвичайних ситуацій у Київській області, а саме: за рахунок яких коштів: заробітної плати/грошового забезпечення ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ), або коштів державного бюджету (коштів ДСНС ), - здійснювалися перерахування Державній іпотечній установі у період з 04.10.2019 по 11.11.2024 включно за Договором фінансового лізингу №ФЛ201900841 від 24.10.2019 та Договором про компенсацію частини лізингових платежів №ДК201900978 від 24.10.2019 (у сумі 400366,00 грн. та у сумі 594614,31 грн. відповідно); яку суму коштів було утримано із заробітної плати/грошового забезпечення ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_3 ) та у подальшому перераховано Державній іпотечній установі у період з 04.10.2019 по 11.11.2024 за вищевказаними договорами (за кожним окремо).

Згідно із протоколом передачі справи раніше визначеному складу суду від 17.02.2026 (т.2 а.с.239) цивільній справі присвоєно новий унікальний номер - №359/1281/26, замість попереднього унікального номеру -№359/6191/24.

У судовому засіданні представник відповідача, позивача за зустрічним позовом – ОСОБА_2 - зустрічний позов підтримав, просить стягнути частину сплачених в рахунок вартості квартири лізингових платежів з наведених у зустрічному позові підстав.

Представник позивача, відповідача за зустрічним позовом – ОСОБА_1 зустрічний позов не визнала, заперечує проти задоволення зустрічних позовних вимог. Вона підтверджує, що відповідно до укладеного договору фінансового лізингу, ОСОБА_4 щомісячно частково оплачував лізингові платежі із своєї заробітної плати, а іншу частину коштів в рахунок лізингових платежів сплачувала щомісячно установа ДСНС за рахунок коштів державного бюджету. Вона вважає, що сплачені платежі за договором фінансового лізингу не підлягають поділу, оскільки жодних майнових прав не квартиру у сторін не виникло.

Представник Державної іпотечної установи у судове засідання не з`явився, пояснень по суті справи не надійшло. Були направлені витребувані судом докази.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши надані сторонами та витребувані судом письмові докази, суд дійшов висновку, щодо часткової обґрунтованості зустрічних позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В силу вимог ч.ч.1,2 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

За змістом ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до ч.4 вказаної статті, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Судом встановлено, що з 09 лютого 2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 вересня 2023 року було розірвано. Ці обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_5 , виданим Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, та вищевказаним рішенням Дарницького районного суду м.Києва, ухваленим 18 вересня 2023 року у цивільній справі № 753/14961/23 (т.1 а.с. 7, 150). 

У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (т.1 а.с. 148-149). 

У період шлюбу між Державною іпотечною установою (Лізингодавець) та ОСОБА_4 (Лізингоодержувач) було укладено Договір фінансового лізингу №ФЛ201900841 від 24 жовтня 2019 року, відповідно до якого Лізингодавець зобов`язався передати Лізингоодержувачу в строкове платне володіння та користування об`єкт житлової нерухомості, що належить Лізингодавцю на праві власності, а Лізингоодержувач зобов`язався прийняти об`єкт житлової нерухомості, володіти та користуватися ним протягом усього строку фінансового лізингу, та після повного виконання умов Договору та сплати всіх лізингових платежів набути його у власність на підставі Договору (т.1 а.с.68-81, 200-213).

Таким об`єктом житлової нерухомості (Предмет лізингу) згідно із договором є квартира АДРЕСА_2 , яка складається з трьох житлових кімнат, загальна площа – 96,4 кв.м., житлова – 51,7 кв.м.

Відповідно до умов п.п. 1.4, 1.5 Договору фінансового лізингу визначено, що Предмет лізингу передається Лізингодавцем у фінансовий лізинг Лізингоодержувача у платне володіння та користування на строк до 01.10.2039 року включно, але не менше ніж на 1(один) рік. Вартість Предмету лізингу, визначена за згодою сторін, складає 2335772,00 грн..

Відповідно до п.1.9 Договору, для його вчинення було надано нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_3 .

Відповідно до умов п.2.5 Договору Лізингоодержувач зобов`язався до дати підписання Акту приймання-передачі Предмета лізингу здійснити перший платіж на поточний рахунок Лізингоодержувача в сумі 46037,00 грн., який відшкодовує частину вартості Предмету лізингу, а також щомісячно сплачувати лізингові платежі, до яких включено відшкодування вартості Предмету лізингу в сумі не менше 9540,56 грн. та винагороду за отриманий у фінансовий лізинг Предмет лізингу.

Відповідно до умов пп. 2.3.1 п.2.3 Договору розмір відсоткової ставки за отримане у фінансовий лізинг житло становить – 3,8% річних.

Винагорода розраховується на фактичний залишок несплаченої частини вартості Предмета лізингу на розрахункову дату (останнє число місяця) за період з першого по останнє число місяця включно або за звітний місяць, за методом «факт/факт», згідно з яким для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці та у році, починаючи з дати передачі Предмета лізингу у фінансовий лізинг до дати остаточного погашення вартості предмета лізингу.

Умовами Договору фінансового лізингу (п.3.1) було передбачено, що в квартирі (Предмет лізингу) можуть бути зареєстровані та проживати: Лізингоодержувач – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , син – ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , дружина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Зазначені особі набувають рівних з Лізингоодержувачем прав та обов`язків щодо користування Предметом лізингу.

Умовами Договору фінансового лізингу було визначено право Лізингоодержувача дострокового погашення заборгованості, сплати лізингових платежів (п.п.4.3, 4.4.), а також порядок відмови від договору та дострокового розірвання Договору (ст.5, п.п.5-1-5.11).

Зокрема, у п.5.4 Договору визначено, що у разі, якщо Лізингоодержувач скористався правом відмови від Договору, Договір вважається розірваним з дати, зазначеної Лізингоодержувачем у повідомленні про таку відмову, і Сторони звільняються від будь-яких зобов`язань за Договором, а усі грошові кошти ( у т.ч. авансовий платіж), сплачені в якості відшкодування вартості Предмета лізингу за Договором підлягають поверненню Лізингоодержувачу протягом 5(п`яти) робочих днів з дати розірвання Договору, за вирахуванням наступних сум: погашення простроченої заборгованості за Договором, пені та штрафів, розрахованих відповідно до умов Договору; відшкодування витрат Лізингодавця, пов`язаних з відновленням споживчих характеристик Предмету лізингу; відшкодування втрат Лізингодавця на оплату житлово-комунальних послуг, спожитих Лізингоодержувачем до дати розірвання договору, але своєчасно не сплачених Лізингоодержувачем; відшкодування інших витрат Лізингодавця, пов`язаних з виконанням Договору; компенсації частини лізингових платежів за рахунок коштів Державногобюджету та інших джерел, не заборонених законодавством, які були надані Лізингоодержувачу відповідно до чинного законодавства України.

Також встановлено, що в цей же день, 24 жовтня 2018 року, для забезпечення реалізації Порядку забезпечення поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань житлом на умовах фінансового лізингу, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 14 листопада 2018 року №1201 (із змінами і доповненнями, внесеними постановою Кабінету міністрів України від 17 квітня 2019 року №370), між Головним управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області (орган забезпечення житлом), Державною іпотечною установою та ОСОБА_4 (Заявник) було укладеного Договір про компенсацію частини лізингових платежів № ДК201900978 (т.2 а.с.102-107), за змістом якого з метою надання підтримки на придбання доступного житла Орган забезпечення здійснює компенсацію частини лізингових платежів за рахунок коштів державного бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

Зазначені у Договорі про компенсацію частини лізингових платежів житло, а також його вартість, повністю відповідають умовам вищевказаного Договору фінансового лізингу №ФЛ201900841 від 24 жовтня 2019 року.

Розмір відсоткової ставки винагороди ДІУ за отримане у фінансовий лізинг житло становить - 3,8% річних.

За змістом пп. 1.8.1, 1.8.2 п.1.8 Договору Орган забезпечення житлом - Головне управління державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області зобов`язався щомісячно компенсувати частину лізингових платежів:
- 40% від щомісячної суми, яка відшкодовує частину вартості Житла, зазначеної у п.1.4 Договору (з урахуванням стажу служби (вислуги років), та кількості дітей).
- у повному обсязі суму винагороди ДІУ за отримане у фінансовий лізинг житло ( у разі своєчасного та у повному обсязі виконання Заявником зобов`язань зі сплати лізингових платежів відповідно до умов договору фінансового лізингу).

Крім того, Органом забезпечення житлом, Державною іптечною установою та ОСОБА_4 підписаний Плановий графік платежів від 01.10.2019, згідно з яким погоджено розмір платежів в погашення вартості житла та розмір винагороди лізинодавця за отримане у фінансовий лізинг житло, а саме, що Орган забезпечення житлом сплачує 40% вартості житла та повністю компенсує винагороду лізингодавця (т.2 а.с.108-112). Розмір таких платежів за весь період дії договору з 01.11.2019 по 01.10.2039 становив 3163472,34 грн., з яких: вартість житла – 2289735,00грн. (у тому числі 915893,04 грн. – Органом забезпечення житлом, 1373841,96 грн. – Лізингоодержувачем ОСОБА_4 ), винагорода лізингодавця – 874737,34грн.

У подальшому, 27.11.2023 між Головним управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області (орган забезпечення житлом), Державною іпотечною установою та ОСОБА_4 (Заявник) було укладеного Договір про внесення змін та доповнень до Договору про компенсацію частини лізингових платежів № ДК201900978 від 24 жовтня 2019 року, яким п.1.8.1 розділу 1 «Предмет договору» викладено в новій редакції, згідно із якою розмір щомісячної компенсації частини вартості Житла визначено в розмірі 30% від щомісячно суми, яка відшкодовує частину вартості житла (т.2 а.с.120-121), а також викладено у новій редакції Плановий графік платежів (т.2 а.с.122-127), відповідно до якого визначено, що загальний розмір платежів за весь період дії договору з 01.11.2019 по 01.10.2039 становить 3163472,34 грн., у тому числі: вартість житла – 2289735,00грн., з яких 733622,63 грн. сплачується Органом забезпечення житлом, 1556112,37грн. – Лізингоодержувачем ОСОБА_4 , винагорода лізингодавця – 869159,00грн., яка сплачується Органом забезпечення житлом.

Суд звертає увагу, що умовами Договору про компенсацію частини лізингових платежів №ДК201900978 (т.2 а.с.102-107) визначено, що ДІУ (Державна іпотечна установа) зобов`язується, у разі припинення дії цього договору у зв`язку з достроковим розірванням договору фінансового лізингу протягом 10 (десяти) банківських днів повернути Органу забезпечення житлом частину суми, яка відшкодовує частину вартості житла, сплачену цим органом згідно з цим Договором, та відповідно до даних актів звірки взаєморозрахунків, підписаних ДІУ та Органом забезпечення житлом, з направленням відповідного повідомлення Заявнику.

Разом із цим ані умовами Договору про компенсацію частини лізингових платежів №ДК201900978 від 24.10.2019, ані Порядком забезпечення поліцейських та осіб рядового і начальницького складу служби цивільного захисту, Державного бюро розслідувань житлом на умовах фінансового лізингу, не передбачено повернення платежів, здійснених Органом забезпечення житла в рахунок винагороди ДІУ за отримане у фінансовий лізинг житло.

Так, п.28 зазначеного Порядку, у редакції, чинній на момент укладення Договору про компенсацію частини лізингових платежів № ДК201900978 від 24.10.2019 передбачала , що у разі припинення дії договору про компенсацію частини лізингових платежів у зв`язку з достроковим розірванням договору фінансового лізингу ДІУ протягом 10 банківських днів повертає органу забезпечення житлом частину суми, яка відшкодовує частину вартості житла, сплачену ним згідно з договором про компенсацію частини лізингових платежів.

Нова редакція п.28 Порядку визначає, що у разі припинення дії договору про компенсацію частини лізингових платежів у зв`язку з достроковим розірванням договору фінансового лізингу сума коштів, сплачена органом забезпечення житлом як відшкодування частини вартості житла згідно з відповідним договором про компенсацію частини лізингових платежів, зараховується як сплачена ним сума за іншим договором про компенсацію частини лізингових платежів, що буде укладено стосовно такого житла.

Також суд враховує, що відповідно до ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). 

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Аналогічні положення містить і ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг». 

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.7 Закону порядок та умови набуття лізингоодержувачем об`єкта фінансового лізингу у власність визначаються договором фінансового лізингу або зазначеним у такому договорі окремим договором купівлі-продажу (викупу) об`єкта фінансового лізингу, або іншим договором, визначеним договором фінансового лізингу.

Лізингоодержувач має право набути у власність об`єкт фінансового лізингу, за умови належного виконання лізингоодержувачем своїх зобов`язань, за договором фінансового лізингу, у тому числі із сплати лізингових та інших платежів, а також (у разі виникнення) неустойки (штрафу, пені), якщо інше не передбачено таким договором.

Таким чином, за приписами чинного законодавства та умов укладеного договору фінансового лізингу, у разі його належного виконання лізингоодержувач ОСОБА_4 набуває право власності на квартиру АДРЕСА_2 , а у випадку дострокового розірвання договору кошти, сплачені ним у рахунок відшкодування частини вартості житла, підлягають поверненню.

Згідно з довідками Державної іпотечної установи від 13 листопада 2024 року № 4923/11 (т. 1, а.с. 214–222) та від 25 серпня 2025 року № 2662/11 (т. 2, а.с. 97–101), з урахуванням інформації ГУ ДСНС у Київській області, а також платіжних доручень і платіжних інструкцій про перерахування коштів до Державної іпотечної установи за рахунок коштів державного бюджету як компенсації частини вартості житла та компенсації винагороди за передане у фінансовий лізинг житло (т. 2, а.с. 177–179, 183–215), судом встановлено, що у період з 04 жовтня 2019 року (дата сплати авансового платежу) по 19 жовтня 2023 року (дата набрання рішенням суду про розірвання шлюбу законної сили) за договором фінансового лізингу № ФЛ201900841 від 24 жовтня 2019 року в рахунок погашення основного боргу (частини вартості житла) лізингоодержувачем ОСОБА_4 в рахунок відшкодування частини вартості предмета договору фінансового лізингу сплачено 326685,66 грн., а саме:
- авансовий платіж - 46037,00 грн.;
- щомісячні платежі за період з 31.10.2019 по 15.04.2023 - 5724,34 грн. ? 43 місяці;
- щомісячні платежі за період з 17.05.2023 по 19.10.2023 - 5750,34 грн. ? 6 місяців.

Відтак, у порядку поділу спільного майна подружжя з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню 163342,83 грн., що становить 1/2 частину коштів, сплачених у період шлюбу в рахунок відшкодування частини вартості предмета договору фінансового лізингу.

Вказані висновки суду зроблені з урахуванням вимог чинного законодавства.

Так, відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. 

Згідно з ч.ч. 1-3 ст.61СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя.

Тлумачення статті 61 СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна чи майнових прав, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті чи оформлені.

Такі висновки викладені у постанові Верховного Суду від 05 січня 2024 року у справі №755/12204/18 (провадження № 61-2401св21)).

У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст.70 СК України).

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.ч.1,2 ст.71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст.364 ЦК України).

Суд враховує, що до складу майна, яке підлягає поділу, входить спільне майно подружжя, наявне на час розгляду справи, у тому числі таке, що перебуває у третіх осіб. При поділі майна також враховуються борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, які виникли в інтересах сім`ї. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є як предмети матеріального світу, так і майнові права та обов`язки.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2023 року у справі № 712/8602/19 (провадження № 61-14809сво21).

Отже, укладення у період шлюбу договору фінансового лізингу одним із подружжя та здійснення у період шлюбу платежів у рахунок відшкодування частини вартості предмета лізингу за рахунок спільних коштів подружжя є підставою для визнання таких коштів об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За таких обставин з відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 на користь позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 підлягає стягненню 1/2 частина коштів, сплачених у рахунок погашення основного боргу (частини вартості житла), що становить 163342,83 грн.

Заперечення відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 про те, що позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_3 нібито привела квартиру у непридатний для проживання стан, судом відхиляються, оскільки належними та допустимими доказами не підтверджено, що зафіксований на фотознімках стан квартири виник саме внаслідок її дій, а також що на відповідних фотознімках зображено саме квартиру, передану у фінансовий лізинг.

Крім того, вимог про відшкодування шкоди відповідачем за зустрічним позовом не заявлено, у зв`язку з чим наведені ним доводи не впливають на вирішення спору про поділ майна подружжя та компенсацію сплачених коштів.

Щодо заявленої вимоги про визнання за кожної зі сторін право власності на частину коштів, сплачених як лізингові платежі за договором № ФЛ201900841 від 24.10.2019, то в цій частині позов задоволенню не підлягає, оскільки сплачені грошові кошти вибули з володіння сторін та не можуть бути об`єктом права власності позивача. Така вимога не ґрунтується на положеннях сімейного чи цивільного законодавства та не є належним способом захисту порушеного права. Порушене право позивача повністю відновлюється шляхом задоволення вимоги про стягнення відповідної грошової суми.

Позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_3 понесені судові витрати по сплаті судового збору, сплачені двома платежами в сумі 1596,50 грн. та 2449,18 грн., на загальну суму 4045,68 грн. (т.1 а.с.165,196).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України понесені судові витрати підлягають частковому відшкодуванню за рахунок відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 1633,43 грн., що становить 1 % від суми задоволеного позову.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 81, 82, 89,128, 141, 258, 259, 263-265, 266, 280 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В:

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа Державна іпотечна установа про поділ майна подружжя – задовольнити частково.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя кошти, сплачені ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в якості лізингових платежів в рамках Договору фінансового лізингу №ФЛ201900841 від 24.10.2019 в сумі 326685 гривень 66 копійок (триста двадцять шість тисяч шістсот вісімдесят п`ять гривень шістдесят шість копійок).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 частки коштів, сплачених якості лізингових платежів в рамках Договору фінансового лізингу №ФЛ201900841 від 24.10.2019, що складає 163342 гривні 83 копійки (сто шістдесят три тисячі триста сорок дві гривні вісімдесят три копійки).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 частину понесених витрат по сплаті судового збору в сумі 1633 гривні 43 копійки (одна тисяча шістсот тридцять три гривні сорок три копійки).

Позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_3 

Відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_4 .

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга Київському апеляційному суду через Бориспільський міськрайонний суд протягом тридцяти днів,який обчислюється з дня підписання рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І. В. Муранова-Лесів