Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
Справа № 695/2841/25 
номер провадження 2/695/492/26

20 квітня 2026 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого – судді Середи Л.В.,
за участю секретаря судових засідань – Оніщенко Н.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Золотоноша цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, -
ВСТАНОВИВ:
ТОВ «Коллект Центр» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що упродовж березня-червня 2021 року між відповідачкою ОСОБА_1 та ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс», ТОВ «Мілоан», ТОВ «Служба миттєвого кредитування» (первісні кредитори) було укладено три кредитні договори (№ 5102674, № 3940800, № 2106525129017) у формі електронних документів із використанням одноразового ідентифікатора. За умовами вказаних правочинів позичальниця отримала кредитні кошти на умовах строковості та платності. Внаслідок неналежного виконання відповідачкою зобов`язань щодо повернення кредитів та сплати відсотків утворилася заборгованість.
На підставі низки договорів про відступлення права вимоги (факторингу), укладених упродовж 2021–2023 років, право вимоги за вказаними кредитними зобов`язаннями перейшло від первісних кредиторів до нового кредитора — ТОВ «Коллект Центр». Станом на дату подання позову загальна сума заборгованості за трьома договорами становить 104 651,43 грн, з яких: 13 567,40 грн — основний борг, 90 050,35 грн — нараховані відсотки, 800,00 грн — комісія, а також 190,54 грн інфляційних втрат та 43,14 грн нарахованих 3% річних. Позивач зазначає, що при розрахунку суми до стягнення ним було застосовано принципи розумності та частково зменшено обсяг вимог за відсотками по одному з договорів.
Крім суми основного боргу та нарахувань, позивач просить стягнути з відповідача понесені ним судові витрати, що складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 2 422,40 грн (із застосуванням понижуючого коефіцієнта 0,8) та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25 000,00 грн. 
Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду від 22.07.2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялась ухвала про відкриття провадження та судові повістки про виклик до суду, які повернулись з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі №911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
У судове засідання представник ТОВ «Коллект Центр» не з`явився. У позовній заяві просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином, причини неявки суду не повідомила.
Враховуючи, що належним чином повідомлений відповідач у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав, суд вважає за можливе, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.
Згідно зі ст.ст. 525, 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 та ст. 1048 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У разі прострочення виконання грошового зобов`язання, ст. 625 ЦК України передбачає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, якщо інший розмір не встановлений договором.
Суд зазначає, що в силу ст.ст. 205, 207 ЦК України та Закону України «Про електронну комерцію», кредитний договір може бути укладений в електронній формі, що за правовими наслідками прирівнюється до письмової форми. Електронний правочин вважається підписаним з моменту використання стороною електронного підпису одноразовим ідентифікатором (алфавітно-цифрової послідовності, отриманої через СМС-повідомлення або електронну пошту), що є аналогом власноручного підпису. Юридична сила такого документа не може бути заперечена лише через його електронну форму (ст. 8 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг»).
Ідентифікація позичальника в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора шляхом входу на веб-сайт з використанням логіну та паролю, а також подальше підтвердження оферти через введення коду одноразового ідентифікатора, свідчить про свідоме волевиявлення сторін на встановлення цивільних прав та обов`язків. Без проходження цих етапів та обміну електронними повідомленнями укладення договору було б технічно неможливим, що підтверджує факт виникнення між сторонами договірних відносин у розумінні ст. 638 ЦК України та усталеної практики Верховного Суду.
Щодо переходу права вимоги, суд керується ст.ст. 512, 514, 516 ЦК України та ст.ст. 1077, 1078 ЦК України (факторинг), згідно з якими кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок відступлення права вимоги за правочином. До нового кредитора переходять права первісного кредитора в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав. При цьому, відповідно до правової позиції Верховного Суду, неповідомлення боржника про заміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення заборгованості в цілому, а лише визначає суб`єкта, якому має бути здійснено платіж.
Відповідно до принципів диспозитивності та змагальності (ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України), кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається. Позивач надав належні та допустимі докази (виписки по рахунках, розрахунки, договори), які у своїй сукупності дають змогу встановити фактичні обставини справи. Оскільки відповідач не надав контррозрахунку чи доказів погашення боргу, суд оцінює зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням згідно зі ст. 89 ЦПК України та приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного:
Фактичні обставини справи щодо Договору №2106525129017.
06 березня 2021 року між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 , із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, укладено кредитний договір № 2106525129017. Правочин підписано відповідачем електронним підписом з одноразовим ідентифікатором (F1), що згідно зі ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та п.п. 4.3, 4.4 Договору прирівнюється до власноручного підпису.
Предметом договору стало надання кредиту у розмірі 4 200,00 грн. на умовах строковості та платності (п. 1.1). Орієнтовний строк повернення — 15 днів, граничний строк кредитування — 1 рік (п.п. 1.3, 1.9). Платність (диференційована ставка): 2% на день протягом орієнтовного строку, з подальшим збільшенням на 1,64%, 1,38% та 2,65% залежно від періоду прострочення (п. 1.4). Сукупно максимальна ставка сягнула 7,67% на день. 
Додатком до вказаного договору є заява-анкета у якій вказано серед інших даних номер карткового рахунку на який необхідно здійснити перерахування коштів, графік платежів, паспорт споживчого кредиту з умовами договору, які також підписано електронним цифровим підписом, ідентифікатором (F1).
Факт виконання Кредитодавцем обов`язку щодо надання коштів підтверджується довідкою ТОВ ФК «Вей Фор Пей», згідно з якою 06.03.2021 на картковий рахунок відповідача № НОМЕР_1 перераховано 4 200,00 грн., вказаний картковий рахунок зазначено і в заяві-анкеті, про яку вказано вище.
Право вимоги за вказаним Договором перейшло від первісного кредитора до Позивача внаслідок послідовного укладення наступних правочинів:
01.12.2021 — Договір факторингу №1-12 між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ТОВ «Вердикт Капітал». Факт переходу права вимоги та оплати підтверджується реєстром боржників (Додаток №3), платіжним дорученням №307600018 від 03.12.2021 та відповідним актом приймання-передачі.
10.01.2023 — Договір №10-01/2023 про відступлення права вимоги між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр». Перехід права вимоги щодо ОСОБА_1 підтверджується актом від 10.01.2023, актом зарахування зустрічних вимог від 28.02.2023 та доданим реєстром боржників.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» є належним Позивачем, що набув право вимоги до відповідача за Договором №2106525129017 у встановленому законом порядку.
Як вбачається з наданого Позивачем розрахунку, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань, станом на 10.01.2023 утворилася заборгованість у розмірі 64 077,30 грн., яка складається з наступного: Тіло кредиту: 4 200,00 грн. Проценти на дату відступлення права вимоги (до 01.12.2021): 29 274,00 грн. Проценти, нараховані за період з 01.12.2021 по 05.03.2022: 30 603,30 грн. (нараховані за 95 днів користування коштами за ставкою 7,67% на день, що відповідає математичному алгоритму, визначеному п. 1.4 Договору).
Суд зазначає, що вказаний розрахунок здійснено в межах граничного строку кредитування (1 рік), встановленого п. 1.9 Договору, а застосована процентна ставка відповідає погодженим сторонами умовам щодо "ступеневого" збільшення вартості кредиту у разі прострочення.
Разом з тим, позивач у позовній заяві зазначив, що керуючись принципами розумності, співмірності та пропорційності, він просить стягнути з відповідача меншу суму, а саме — 53 446,68 грн, з яких: 4 200,00 грн — тіло кредиту та 49 246,68 грн — проценти.
Суд зазначає, що згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства, закріпленим у ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Таким чином, добровільне обмеження позивачем розміру позовних вимог щодо стягнення відсотків є виявом його права на власну стратегію захисту та розпорядження власними правами позивача, що не суперечить чинному законодавству. Враховуючи викладене, суд приймає до розгляду вимоги щодо даного договору саме в межах суми 53 446,68 грн.
Фактичні обставини справи щодо Договору № 3940800.
09 березня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, укладено кредитний договір № 3940800. Правочин підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, що відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та умов розділу 6 Договору прирівнюється до власноручного підпису сторони.
Умовами Договору сторони погодили: надання кредиту (грошових коштів) у розмірі 8 000,00 грн. на умовах строковості, зворотності та платності (п.п. 1.1, 1.2). Процентна ставка за користування кредитом встановлено проценти у розмірі 3 800,00 грн, що нараховуються за ставкою 1,25% від фактичного залишку за кожен день (п. 1.5.2). У разі прострочення зобов`язань Кредитодавець має право нараховувати проценти за стандартною (базовою) ставкою у розмірі 5% на день від фактичного залишку кредиту (п. 1.6, 4.2). Умови договору передбачають можливість збільшення строку кредитування (пролонгації) шляхом фактичного продовження користування коштами, проте загальний період такої пролонгації на стандартних умовах не може перевищувати 60 днів (п. 2.3.1.2). Згідно з п. 1.1 Договору, Позичальник зобов`язався сплатити комісію за надання кредиту, розмір якої згідно з розрахунком Позивача становить 800,00 грн.
Додатком до вказаного договору є анкета-заява на кредит від 09.03.2021, графік платежів, паспорт споживчого кредиту з умовами договору.
Вказані вище документи підписано одноразовим ідентифікатором «F11921», який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що стверджується довідкою про ідентифікацію , яка міститься в матеріалах справи.
Факт виконання кредитодавцем обов`язку щодо надання коштів підтверджується квитанцією №1586512673, згідно якої 09.03.2021 було перераховано кошти у розмірі 8000 грн. згідно договору 3940800.
Право вимоги за вказаним Договором перейшло від первісного кредитора до Позивача внаслідок послідовного укладення наступних правочинів:
16.12.2021 — Договір факторингу №16/12-2021-43 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал». Факт переходу права вимоги та оплати підтверджується реєстром боржників (Додаток №3), платіжним дорученням №313550010 від 20.12.2021 та відповідним актом приймання-передачі.
10.01.2023 — Договір №10-01/2023 про відступлення права вимоги між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр». Перехід права вимоги щодо ОСОБА_1 підтверджується актом від 10.01.2023, актом зарахування зустрічних вимог від 28.02.2023 та доданим реєстром боржників.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» є належним позивачем, що набув право вимоги до відповідача за Договором №3940800 у встановленому законом порядку.
Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, станом на 10.01.2023 за даним Договором обліковується заборгованість у загальному розмірі 44 163,77 грн, яка складається з наступного: 6 467,00 грн — заборгованість за тілом кредиту; 800,00 грн — заборгованість за комісією; 36 896,77 грн — заборгованість за процентами.
Суд зазначає, що вказана сума процентів включає нарахування на дату відступлення права вимоги (14 262,27 грн) та проценти, нараховані за період з 16.12.2021 по 23.02.2022 у сумі 22 634,50 грн. Останні нараховані за 70 днів прострочення виходячи зі ставки 5% на день, що повністю відповідає математичному алгоритму та строкам, визначеним у п. 1.6 та п. 2.3.1.2 Договору.
Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованості за комісією у розмірі 800,00 грн, суд приходить до висновку про їх безпідставність. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 та ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору, які передбачають оплату за дії, що кредитодавець вчиняє на власну користь (надання інформації, моніторинг заборгованості, адміністрування кредиту), є нікчемними. Оскільки надання грошових коштів згідно зі ст. 1054 ЦК України є прямим обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку споживача.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 та Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19. Суд зазначає, що нікчемний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (ст. 216 ЦК України), а тому обов`язок сплати комісії за надання або обслуговування кредиту не виникає у позичальника незалежно від наявності заперечень.
Враховуючи нікчемність положень Договору №3940800 щодо встановлення комісії, нарахування Позивачем суми у розмірі 800,00 грн є протиправним. Відтак, загальний розмір обґрунтованої заборгованості за даним Договором, що підлягає стягненню, становить 43 363,77 грн (44 163,77 грн – 800,00 грн).
Фактичні обставини справи щодо Договору № 5102674
08 червня 2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 , із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем, укладено кредитний договір № 5102674. Правочин підписано відповідачем шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (В-897408), що відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» прирівнюється до власноручного підпису сторони.
Умовами Договору сторони погодили надання кредиту у розмірі 3000 грн. на умовах строковості, зворотності та платності (п. 1.1). Строк кредитування: 30 календарних днів — дата повернення — 24.07.2021 року (п.п. 1.4, 1.5). Протягом основного строку (30 днів) Позичальник сплачує проценти у розмірі 1,99% за кожен день користування (п. 1.6). У разі неповернення кредиту в строк, договір автоматично пролонгується на 30 днів («Строк Б»), протягом яких ставка зростає до 4,95% на день (п. 1.7). Подальші умови передбачають режими «Строк В» (1,99% на день) та «Строк Г» (2,50% на день) залежно від дій позичальника щодо погашення процентів (п. 1.8). Загальний строк дії Договору встановлено до повного виконання зобов`язань, але не більше 1 (одного) календарного року (п. 1.12).
Додатком до вказаного договору є заява на отримання кредитів та встановлення ділових відносин між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ОСОБА_1 , графік платежів, паспорт споживчого кредиту з умовами договору.
Вказані вище документи підписано одноразовим ідентифікатором (В-897408), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача.
Факт виконання кредитодавцем обов`язку щодо надання коштів підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Елаєнс» відповідно до якої на картковий рахунок НОМЕР_2 08.06.2021 перераховано суму в розмірі 3000 грн..
Право вимоги за вказаним Договором перейшло від первісного кредитора до Позивача внаслідок послідовного укладення наступних правочинів:
27.08.2021 — Договір факторингу №27/08-1 між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал». Факт переходу права вимоги та оплати підтверджується актом приймання-передач реєстру боржників від 27.08.2021, платіжним дорученням №279710001 від 27.08.2021, реєстром боржників (Додаток №3), платіжним дорученням №313550010 від 20.12.2021 та відповідним актом приймання-передачі.
10.03.2023 — Договір №10-03/2023/01 про відступлення права вимоги між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр». Перехід права вимоги щодо ОСОБА_1 підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників від 10.03.2023, актом зарахування зустрічних однорідних вимог від 31.03.2023 та доданим реєстром боржників.
Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» є належним позивачем, що набув право вимоги до відповідача за Договором № 5102674 у встановленому законом порядку.
Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на дату подання позову загальна сума заборгованості за Договором № 5102674 від 08.06.2021 становить 7 040,98 грн, з яких: 2 900,40 грн — заборгованість за тілом кредиту; 3 906,90 грн — заборгованість за процентами, нарахованими на дату відступлення права вимоги; 43,14 грн — 3% річних; 190,54 грн — інфляційні втрати.
Заявлена до стягнення сума тіла кредиту (2 900,40 грн) не перевищує розмір кредиту, визначений п. 1.3 Договору (3 000,00 грн), сума відсотків у розмірі 3 906,90 грн нарахована за період фактичного користування коштами в межах дії договору. Суд констатує, що застосована ставка відповідає п. 1.4 та п. 1.6 Договору (1,99% на день). 
Щодо нарахувань за ст. 625 ЦК України:
Судом встановлено, що нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснено Позивачем на суму основного боргу (тіло кредиту) за період з 27.08.2021 по 23.02.2022 (181 день прострочення).
Розрахунок 3% річних проведено за формулою: 2900,40 х 3% / 365 х 181 день = 43,14 грн.
Розрахунок інфляційних втрат здійснено шляхом застосування сукупного індексу інфляції (106,57%) за період вересень 2021 — лютий 2022 до суми основного боргу.
Суд вважає такі нарахування правомірними, оскільки за приписами ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 

Підсумовуючи наведе суд зазначає, що кредитні договори є належним чином укладеними відповідно до чинного законодавства. Факт ідентифікації відповідача підтверджується тим, що персональні дані боржника та реквізити її банківської картки (номер картки), що були використані для перерахування коштів, могли бути надані виключно самим боржником при реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитора та оформленні заявки. Це свідчить про усвідомлене волевиявлення відповідача на укладення правочину.
Водночас, без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, жоден кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
На підставі наведеного вище, виходячи з «балансу ймовірностей» як стандарту доказування, котрий ЄСПЛ у рішенні «J.K. AND OTHERS v. SWEDEN» (заява № 59166/12) від 23.08.2016 визнає притаманним саме цивільним справам, відповідно до якого доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, суд доходить до висновку, що між вказаним кредитодавцем та відповідачем укладено зазначені вище договори, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредитні кошти.
Відтак суд вважає доведеним факт укладення між сторонами кредитних договорів, отримання відповідачем вказаної у позовній заяві суми кредиту, яка була зарахована на рахунок відповідача, що підтверджується належними та достатніми доказами. 
Суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення основного боргу та відсотків, інфляційних збитків та 3% річних. Суд вважає, що розмір заборгованості за тілом кредиту та сума нарахованих відсотків доведені позивачем належними та допустимими доказами на підставі умов Договору. При цьому, суд зазначає, що відповідач не надала суду жодного альтернативного розрахунку або доказів, які б спростовували дані, надані позивачем. Враховуючи приписи ст.ст. 12, 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та враховуючи пасивну процесуальну поведінку відповідача, суд вважає що позивачем наведено достатньо підстав для часткового задоволення позову без врахування заборгованості за комісією у розмірі 800 грн.
Таким чином, остаточна сума до стягнення, яка визнана судом, становить 103 851, 43 грн, що включає в себе заборгованість за трьома кредитними договорами, а саме:
За Договором № 5102674 від 08.06.2021: сума у розмірі 7040,98 грн (з яких 2900,40 грн — тіло кредиту, 3906,90 грн — проценти);
За Договором № 3940800 від 09.03.2021: сума у розмірі 43 363,77 грн (з яких 6467,00 грн — тіло кредиту, 36 896,77 грн — проценти);
За Договором № 2106525129017 від 06.03.2021: сума у розмірі 53 446,68 грн (з яких 4200 грн — тіло кредиту, 49 246,68 грн — проценти).
Суд зазначає, що вказана сума є обґрунтованою, відповідає фактичним обставинам справи та доведена наданими позивачем доказами, які не були спростовані відповідачем.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 133 ч. 1 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (ст. 133 ч. 3 п. 1 ЦПК України).
Згідно ст. 137 ч. 2 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Згідно ст. 137 ч.ч. 4, 5, 6 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
У постанові Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 25 000,00 грн, суд вважає таку суму неспівмірною та необґрунтованою, виходячи з того, що аналіз позовної заяви та доданих до неї розрахунків свідчить про їх типовість. Позовна заява не потребувала від професійного адвоката значних інтелектуальних зусиль чи опрацювання складної судової практики через однорідність вимог та типовість обставин справи.
Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Оскільки суд відмовив у частині стягнення комісії, витрати на адвоката вже за законом не можуть бути стягнуті у повному обсязі.
Витрати у розмірі 25 000,00 грн за розгляд справи у спрощеному провадженні без виклику сторін є явно завищеними. Суд зазначає, що правнича допомога має бути реальною, а не фіктивним засобом додаткового збагачення кредитора за рахунок боржника.
Враховуючи вищевикладене, а також пасивну участь представника у справі, суд вважає за необхідне обмежити розмір витрат на правничу допомогу сумою 5 000,00 грн, яка є справедливою та цілком достатньою для компенсації витраченого часу на підготовку даного позову
На підставі викладеного, враховуючи те, що справа, яка розглядається, не є складною, в справі - невелика кількість письмових доказів (справа в одному томі), представник позивача не брав участі в судовому засіданні, позов подано до суду в системі "Електронний суд", суд вважає заявлений розмір витрат на правничу допомогу сторони позивача у розмірі 25 000 грн. не співмірним із складністю справи та виконаною адвокатом роботою (наданими послугами), тому необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що позовні вимоги задоволено частково (на 99,23% від заявленої ціни позову). Таким чином, з відповідача на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 2 403,87 грн.
Керуючись ст.ст. 1054, 639, 629, 628, 526, 527, 530, 514, 207 ЦК України, та ст.ст. 13, 89, 137, 141, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд
ВИРІШИВ:
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926, адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) заборгованість:
За Договором № 5102674 від 08.06.2021: сума у розмірі 7040,98 грн (з яких 2900,40 грн – тіло кредиту, 3906,90 грн – проценти);
За Договором № 3940800 від 09.03.2021: сума у розмірі 43 363,77 грн (з яких 6467,00 грн – тіло кредиту, 36 896,77 грн – проценти);
За Договором № 2106525129017 від 06.03.2021: сума у розмірі 53 446,68 грн (з яких 4200 грн – тіло кредиту, 49 246,68 грн – проценти);
а всього: в сумі 103 851 (сто три тисячі вісімсот п`ятдесят одну) гривню 43 коп. 
У задоволенні решти вимог – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926, адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) витрати на правничу допомогу в сумі 5000 (п`ять тисяч) гривень. 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» (ЄДРПОУ 44276926, адреса: м. Київ, вул. Мечнікова, 3, офіс 306) витрати по сплаті судового збору в сумі 2403 (дві тисячі чотириста три ) гривні 87 коп. 
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Заочне рішення може бути переглянуте Золотоніським міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. 
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Черкаського апеляційного суду або через Золотоніський міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного заочного судового рішення.

Суддя        Середа Л.В.