ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/1300/26 Справа № 188/3961/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Місюра К.В. Суддя у 2-й інстанції - Піскун  О. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

15 квітня 2026 року м. Дніпро

Суддя Дніпровського апеляційного суду Піскун О. П., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження та апеляційну скаргу представника потерпілого Маслака Ігоря Петровича в інтересах потерпілого ОСОБА_1 на постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року стосовно
ОСОБА_2 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , військовослужбовця, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , 
у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі — КУпАП),

за участю:
потерпілих ОСОБА_1 , ОСОБА_3 
ВСТАНОВИВ:
Зміст оскарженого судового рішення. 
Постановою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року провадження у справі стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП закрити на підставі п. 7 ст. 247 КупАП, у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строку накладання адміністративного стягнення.
Відповідно до постанови суду першої інстанції, враховуючи те, що з дня вчинення правопорушення минуло більше ніж три місяці, тому в силу ч. 11 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення відносно ОСОБА_2 не може бути накладено, а адміністративна справа підлягає закриттю. У зв`язку з закриттям провадження, суд позбавлений встановити винність чи не винуватість ОСОБА_2 в скоєнні інкримінованого йому правопорушення.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала. 
В апеляційній скарзі представник потерпілого просить поновити строк апеляційного оскарження постанови суду першої інстанції, змінити її, зазначивши в мотивувальній та резолютивній частині постанови про встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП без накладення адміністративного стягнення, а провадження у справі закрити на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із закінченням строків накладення стягнення.
В обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження зазначає, що первинну апеляційну скаргу було подано у встановлений законом строк, проте постановою апеляційного суду від 07.04.2026 вона була повернута у зв`язку непідтвердженням повноважень представника на момент її подання. Після усунення встановлених недоліків представником повторно подано апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку. 
В обґрунтування апеляційних вимог вказує, що нормами КУпАП не встановлено обмежень при розгляді справи судом щодо встановлення обставин вчинення правопорушення, підтвердження чи спростування вини особи у разі закриття кримінального провадження на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, яка не є реабілітуючою підставою та не звільняє суд від обов`язку, визначеного ст. 245, 280 КУпАП всебічно, повно й об`єктивно з`ясувати обставини справи, встановити вину особи. Натомість суд, фактично констатувавши причетність ОСОБА_2 до події та наявність в його діях ознак правопорушення, не сформулював висновку про його вину, що порушує принцип правової визначеності та істотно звужує права потерпілого, а також ускладнює реалізацію ним права на отримання страхового відшкодування та подальший захист майнових прав. 
Позиції учасників апеляційного розгляду.
В судовому засіданні потерпілі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтримали клопотання про поновлення апеляційного оскарження та апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_4 , просили її задовольнити з підстав, викладених в ній.
В судове засідання особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та представник потерпілого ОСОБА_4 не з`явилися, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, причини своєї неявки не повідомляли та заяв про відкладення судового засідання не подавали. Потерпілі не заперечували проти проведення апеляційного розгляду за їх відсутності. 
Відповідно до ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції розглянув апеляційну скаргу без особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, ОСОБА_2 та представника потерпілого, оскільки останні належним чином повідомлені про час та дату судового засідання в апеляційному суді і не з`явилися до суду без поважних причин. 
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, за винятком постанов про застосування стягнення, передбаченого статтею 32 або 32-1 цього Кодексу.
Постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником, а також прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 та частиною першою статті 287 цього Кодексу. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Вирішуючи клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження постанови, враховуючи, що первинну апеляційну скаргу представником потерпілого подано у встановлений законом строк, яка повернута постановою апеляційного суду та після усунення встановлених недоліків апеляційна скарга повторно подана без невиправданої затримки, апеляційний суд доходить висновку, що строк апеляційного оскарження пропущений з поважних причин, у зв`язку з чим підлягає поновленню з метою забезпечення права особи на апеляційне оскарження рішення суду.
За змістом ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до вимог статей 245, 251, 252, 280 КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Апеляційний суд, провівши повторний судовий розгляд справи, проаналізувавши зміст оскарженої постанови, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, встановив порушення судом першої інстанції вимог ст. 280 КУпАП, що в даному випадку є підставою для скасування постанови суду та прийняття нової постанови, з огляду на наступне.
Мотивуючи прийняте рішення суд послався на те, що з  дня вчинення правопорушення минуло більше ніж три місяці, тому в силу ч. 11 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення відносно ОСОБА_2 не може бути накладено, а адміністративна справа підлягає закриттю. У зв`язку з закриттям провадження, суд позбавлений встановити винність чи не винуватість ОСОБА_2 в скоєнні інкримінованого йому правопорушення, оскільки, на думку суду, поєднання закриття справи з одночасним визнанням вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення є взаємовиключними рішеннями.
Суд апеляційної інстанції вважає такі висновки помилковими і такими, що не ґрунтуються на положеннях процесуального та матеріального закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частинах третій - шостій цієї статті.
Разом з тим судом не було взято до уваги, що відповідно до вимог ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, відповідно до яких суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинене адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Зважаючи на те, що підстава для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачена п. 7 ст. 247 КУпАП, є нереабілітуючою, в той час як у випадку відсутності події або складу адміністративного правопорушення провадження у справі підлягає закриттю з іншої підстави – згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП, застосування судом положень п. 7 ст. 247 КУпАП без з`ясування питання про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення є помилковим.
З огляду на те, що закінчення строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, є нереабілітуючою підставою закриття справи про адміністративне правопорушення, така підстава не може бути застосована до осіб, які не вчиняли адміністративного правопорушення, або їх вина у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена у встановленому законом порядку. 
Отже, при розгляді справ про адміністративні правопорушення, у будь-якому разі, суди (судді) мають забезпечити всебічне, повне та об`єктивне дослідження всіх обставин, передбачених статтею 280 КУпАП.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення та його закінчення не обтяжений строками, визначеними ст. 38 КУпАП, а передбачений ст. 277 КУпАП, що є гарантією всебічного, об`єктивного і повного з`ясування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи. 
Положення ст. 38 КУпАП стосуються строків накладення адміністративного стягнення у разі визнання особи винуватою у вчиненні інкримінованого правопорушення.
Системний аналіз норм КУпАП вказує на те, що закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строку накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст. 38 КУпАП, можливо виключно у разі встановлення винуватості особи у вчиненні адміністративного правопорушення.
Таким чином, закриваючи справу у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення (на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП) і не встановлюючи вину особи та інші обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, суд фактично відмовляється від здійснення своєї основної функції — здійснення правосуддя. 
Враховуючи вищенаведене, відповідні доводи апеляційної скарги представника потерпілого є законними та обґрунтованими і в даному випадку є підставою для скасування оскарженої постанови місцевого суду.
Відповідно до ч. 7 ст. 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом. 
Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, безпосередньо дослідивши докази, апеляційний суд встановив таке. 
Судом апеляційної інстанції встановлено, що 20.09.2025 року близько 14.16 год в с.Миколаївка по вул. Першотравнева, 143, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом "Рено" д.н.з. НОМЕР_1 , не врахував дорожню обстановку та допустив зіткнення з транспортним засобом "Хюндай" д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП.
Винуватість ОСОБА_2 підтверджується дослідженими в суді апеляційної інстанції доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення серії ААД №830966, схемою місця ДТП, письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 , фото з місця пригоди, долученим відеозаписом з місця події, на якому зафіксований механізм ДТП, зокрема траєкторія руху водіїв та момент їх зіткнення. 
Згідно з письмовими поясненнями потерпілого ОСОБА_3 20.09.2025 останній виїхав з м. Дніпро на автомобілі «Хьюндай», який належить його керівнику ОСОБА_1 та направлявся у м. Першотравенськ (Шахтарське), їдучи по трасі М-30 по населеному пункту Миколаївка та проїжджаючи поворот на село Петрівка, допустив зіткнення з автомобілем «Рено» чорного кольору, який в свою чергу здійснював виїзд з узбіччя, не переконавшись у безпечності ситуації. В подальшому викликав швидку допомогу та поліцію.
Аналогічні пояснення потерпілий надав в судовому засіданні в суді апеляційної інстанції, а також на підтвердження обставин події долучив відеозапис з камер відеоспостереження магазину, на якому зафіксовано рух транспортних засобів та момент їх зіткнення та який був перевірений працівниками поліції на місці події під час складання адміністративних матеріалів.
З вказаного відеозапису, дослідженого в судовому засіданні, видно як на узбіччі стоїть транспортний засіб «Рено» та починає виїзд на смугу руху, не врахувавши дорожню обстановку, зокрема транспортний засіб «Хьюндай», який в цей час наближався до нього в попутному напрямку. Транспортний засіб «Рено», здійснивши виїзд на смугу руху, фактично одразу перед автомобілем «Хьюндай» почав перетинати дорогу з метою повороту ліворуч, внаслідок чого відбувалося зіткнення транспортних засобів.
На схемі місця ДТП зафіксовано місцерозташування транспортних засобів після зіткнення та їх механічні пошкодження, що повністю узгоджується з відеозаписом та поясненнями потерпілого ОСОБА_3 .
Відповідно до п. 12.1 ПДР під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.
За результатами дослідження доказів, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність в діях водія ОСОБА_2 порушення п. 12.1 ПДР, що знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з настанням цієї дорожньо-транспортної пригоди, а його дії апеляційний суд кваліфікує за ст. 124 КУпАП як порушення водієм ОСОБА_2 правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
Будь-яких порушень вимог КУпАП під час оформлення матеріалів, які б могли вплинути на висновки суду про доведеність або недоведеність винуватості  ОСОБА_2  та наявності в його діях складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП під час апеляційного перегляду не встановлено. 
Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги представника потерпілого є обґрунтованими, узгоджуються з матеріалами справи і підлягають задоволенню. 
Як встановлено апеляційним судом, подія адміністративного правопорушення мала місце 20 вересня 2025 року, тому строк накладення адміністративного стягнення на день розгляду справи апеляційним судом та винесення постанови — 15 квітня 2026 року, закінчився. 
Враховуючи вимоги ст. 38, п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП адміністративне провадження стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП підлягає закриттю, у зв`язку із закінченням на момент розгляду апеляційним судом справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 задовольнити та поновити йому строк апеляційного оскарження постанови Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року.
Апеляційну скаргу представника потерпілого Маслака Ігоря Петровича задовольнити.
Постанову Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 23 лютого 2026 року стосовно ОСОБА_2 за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати.
Прийняти нову постанову, якою визнати ОСОБА_2  винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та закрити провадження у справі на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбачених ст. 38 КУпАП.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Суддя        О. П. Піскун