Справа № 466/6892/23 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б. 
Провадження № 22-ц/811/1736/24 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

04 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий – суддя Цяцяк Р.П., 
судді Ванівський О.М. та Шеремета Н.О.,
за участю: секретаря Підлужного В.І.;
позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛАН», на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 23 квітня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «АЛАН», в кінцевій редакції позовних вимог якого просив стягнути з відповідача на користь позивача:
- недоотриману заробітну плату за період з 01 по 29.03.2023 року в сумі 26 931 грн. 45 коп.;
- компенсацію за невикористану відпустку за період роботи з 23.12.2022 року по 29.03.2023 року в сумі 6 732 грн. 86 коп.;
- середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 12.04.2023 року по 15.04.2023 року в сумі 348 826 грн. 40 коп.;
- заподіяну йому моральну шкоду в розмірі 700 000 грн.
Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що позивач з 20.07.2022 року по 12.04.2023 року працював у відповідача на посаді регіонального менеджера з продажу ковбасних виробів і 12.04.2023 року його було звільнено з даної посади керівником Західного регіону.
Після звільнення з роботи і на момент звернення до суду йому не було виплачено суми, які є предметом позовних вимог.
Крім цього, керівництвом відповідача позивачу не було йому забезпечено нормальні умови праці, оскільки він вимушений був працювати у сирому приміщенні, що негативно відобразилось на його стані здоров`я. Через незаконне звільнення та невчасні виплати розрахункових коштів при звільненні позивач позбавлений нормального способу життя, у нього відсутні кошти для проживання, він вимушений витрачати час на відстоювання своїх прав у суді та на пошуки іншої роботи (том 1, а.с. 2-8, 163-166, 197-202; том 2, а.с. 12-14).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальтність «АЛАН» в користь ОСОБА_1 264 505 грн. 31 коп.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальтністю «АЛАН» в дохід держави 2 645 грн. 05 коп. судового збору (том 2, а.с. 23-25).

Рішення оскаржив представник відповідача. 
Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи та на порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права.
Звертає увагу на те, що позивач своє твердження про перебування в трудових відносинах з відповідачем обґрунтовував (зокрема) рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 18 липня 2023 року (залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року) у справі № 466/4076/23, однак дія згаданого рішення суду першої інстанції ухвалою Верховного Суду від 07 грудня 2023 року зупинена – до закінчення його перегляду у касаційному порядку, а відтак вважає, що суд в рішенні, що оскаржується, неправомірно послався на зупинене рішення, як на преюдицію (том 2, а.с. 27-32).

30 вересня 2024 року ухвалою Львівського апеляційного суду апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛАН» на рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 23 квітня 2024 рокубуло зупиненим - до закінчення розгляду Верховним Судом у касаційному порядку справи № 466/4076/23 (том 3, а.с. 85-87).

26 листопада 2025 року постановою Верховного Суду у справі № 466/4076/23 було ухваленим остаточне рішення (том 3, а.с. 93-96) і Львівський апеляційний суд ухвалою від 26 січня 2026 року поновив апеляційне провадження у даній справі і призначив її до розгляду по суті (том 3, а.с. 93-96).

26 січня 2026 року представник апелянта Стрєльніков Є.А. надіслав до суду клопотання про відкладення (перенесення) апеляційного розгляду справи (том 3, а.с. 112-113).
02 лютого 2026 року цей же представник апелянта надіслав до суду заяву про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (том 3, а.с. 127-128), яку суд задовільнив.
Однак, 23 лютого 2026 року цей же представник апелянта знову надіслав до суду клопотання про відкладення (перенесення) апеляційного розгляду справи – з посиланням на «різке погіршення здоров`я» (том 3, а.с. 129-132). 
Позивач категорично заперечив проти чергового відкладення (перенесення) апеляційного розгляду справи, вважаючи клопотання представника апелянта про таке відкладення зловживанням правом з метою затягування розгляду справи.
За наведених вище обставин в їх сукупності колегія суддів вважає можливим апеляційний розгляд справи без участі представника апелянта – на підставі наявних у справі даних та доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення доводів апеляційної скарги зі сторони позивача, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що: 

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (статті 12 і 81);
- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);
- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (стаття 77);
- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
- обставини, встановленні рішенням суду у (зокрема) цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82). 

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 18 липня 2023 року у справі № 466/4076/23 (залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 12 жовтня 2023 року та постановою Верховного Суду від 26 листопада 2025 року) за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «АЛАН» (тобто – у справі, у якій брали участь ті самі особи, що і у даній справі), встановлено факт перебування ОСОБА_1  у період з 23 грудня 2022 року по 29 березня 2023 року у трудових відносинах з ТОВ «АЛАН» (том 1, а.с. 183-184; том 3, а.с. 93-96), а відтак ця обставина доказуванню не підлягає.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Львова від 23 квітня 2024 року, що оскаржується відповідачем (ТОВ «АЛАН»), позовні вимоги задоволено лише частково, а саме: стягнуто з відповідача на користь позивача:
- 26 931 грн. 45 коп. недоотриманої заробітної плати за період з 01 по 29.03.2023 року;
- 6 732 грн. 86 коп. компенсації за невикористану відпустку;
- 230 841 грн. 00 коп. середнього заробітку за шість місяців непроведення розрахунку з позивачем.

Позивач рішення суду не оскаржував.

В той же час, апеляційна скарга відповідача не містить жодних розрахунків, які б спростовували розрахунки, які наведені судом в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, а лише містить вимогу про відмову позивачу у задоволенні заявлених ним позовних вимог у повному обсязі.

За наведених вище обставин в їх сукупності колегія суддів приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, оскільки її доводи не спростовують висновків суду, зокрема – наведених в оскаржуваному рішенні розрахунків заборгованості відповідача перед позивачем.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ 

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , представника Товариства з обмеженою відповідальністю «АЛАН», залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду міста Львова від 23 квітня 2024 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 04 березня 2026 року.

Головуючий :        Цяцяк Р.П.

Судді:         Ванівський О.М.

Шеремета Н.О.