ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року 
м. Черкаси 

Справа № 700/1279/25		
Провадження № 22-ц/821/976/26		
категорія 304090000 	  	

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Карпенко О.В. 
суддів: Василенко Л.І., Фетісової Т.Л.
за участю секретаря: Руденко А.О.

учасники справи: 
позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал»,
відповідач: ОСОБА_1 ,
представник відповідача: адвокат Олійник Наталія Олександрівна, 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Олійник Наталії Олександрівни на рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 березня 2026 року (ухваленого під головуванням судді Пічкура С.Д. в приміщенні Лисянського районного суду Черкаської області) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в :

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» (далі по тексту – ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», Товариство) звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. 
В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 25.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 5203340 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
На умовах, встановлених договором, «Лінеура Україна» зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором.
За умовами договору сума кредиту складає 10000,00 грн. Строк кредиту 360 днів: з 25.12.2024 по 20.12.2025. Періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 15 днів. Комісія за надання кредиту становить 1000,00 грн. Стандартна процентна ставка становить 0,95% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредитування, вказаного в п. 1.3 цього Договору. Денна процентна ставка за цим Договором при застосуванні стандартної процентної ставки дорівнює 0,9778%.
На підставі погоджених умов, викладених в Договорі, ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок фізичної особи за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки), яку відповідачем вказано особисто під час укладання Договору.
30.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 5203340 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.12.2024. Сума кредиту, яку було надана згідно з Додатковим договором складає: 4000 грн.
У період з 25.12.2024 по 31.07.2025 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 1634,01 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1634,00 грн.
31.07.2025 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 31/07/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача.
До ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», відповідно до укладеного Договору 31.07.2025 № 31/07/2025 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 5203340 від 25.12.2024, загальна сума заборгованості склала 48262,94 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту – 13999,99 грн., заборгованість за процентами – 27262,95 грн., штрафні санкції 7000 грн.
Позивач вказує, що станом на дату укладення Договору факторингу від 31.07.2025 строк дії Договору № 5203340 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.12.2024 не закінчився, а тому в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачем, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у період з 01.04.2025 по 20.12.2025 (142 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 18 886,00 грн.
Нараховані відсотки не носять характеру штрафних, а є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту – процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором.
На підставі наведеного, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» просило суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 67148,94 грн., з яких сума кредиту 13999,99 грн., сума процентів за користування кредитом 27 262,95 грн., нараховані позивачем проценти за 142 календарних днів 18 886,00 грн., штрафні санкції у розмірі 7000,00 грн., сплачений судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 10000,00 грн. 

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 03.03.2026 позов - задоволено частково.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» суму заборгованості в розмірі 60148, 94 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» сплачений судовий збір у сумі 2 169,87 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4000, 00 грн.
У решті позовних вимог - відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується факт укладення електронного кредитного договору та виконання ТОВ «Лінеура Україна» умов кредитного договору шляхом зарахування коштів на рахунок відповідача. Оскільки відповідач умови договору належним чином не виконав, а до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором згідно договору факторингу, тому у позивача наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 60148,94 грн.
Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафу, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 7000,00 грн штрафу, оскільки штраф нарахований позивачем у період дії в Україні воєнного стану.
Вирішуючи питання стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем докази доводять надання йому адвокатом правової допомоги, проте, враховуючи принципи розумності і пропорційності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог в цій частині.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У березні 2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Олійник Н.О. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03.03.2026 та ухвалити нове рішення, яким відмовити ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» у задоволенні позову.
Зазначає, що суд поклав в основу рішення неналежні, неповні та суперечливі докази укладення договору саме з відповідачем. Для підтвердження укладення електронного договору сама по собі наявність тексту анкети, оферти чи візуальна форма договору є недостатніми. Необхідними є належні докази ідентифікації особи, надсилання одноразового ідентифікатора саме відповідачу, підтвердження використання цього ідентифікатора саме ним, а також лог-файли, технічні дані, відомості про номер телефону, ІР-адресу, час входу, послідовність дій у системі. Верховний Суд у 2006 році окремо наголосив на необхідності перевірки факту укладення електронного кредитного договору саме конкретною особою, а не формальне посилання на існування електронної форми документа.
Суд першої інстанції не навів, які саме електронні докази досліджував, не встановив спосіб ідентифікації відповідача, не перевірив номер телефону, на який був направлений одноразовий ідентифікатор, та не з`ясував, чи належав він відповідачу на момент укладення правочину.
Суд послався на Договір факторингу від 31.07.2025, але в рішенні відсутній аналіз того, які саме документи підтверджують включення конкретного договору № 5203340 до переліку відступлених прав вимоги, який саме розмір заборгованості був відступлений, чи підтверджено оплату за договором факторингу, а також чи збігаються дані реєстру боржників із позовними вимогами.
Крім того, суд стягнув заявлену позивачем суму процентів без належної перевірки алгоритму їх обчислення та без правового аналізу допустимості їх нарахування після спливу строку дії договору.

Відзив на апеляційну скаргу 

У відзиві на апеляційну скаргу, який надійшов до Черкаського апеляційного суду 26 березня 2026 року, представник ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» - Крюкова М.В., вважаючи рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не відповідають дійсності та вимогам чинного законодавства, які спростовуються наявними в матеріалах справи доказами при ненаведенні скаржником жодних аргументів про допущені судом порушення норм матеріального чи процесуального права, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - залишити без змін.
Також просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» витрати на правничу допомогу у розмірі 8 000,00 грн.

Фактичні обставини справи

З матеріалів електронної справи вбачається, що 25.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 5203340 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Згідно з умовами Кредитного договору, сума кредиту становить 10000,00 грн, строк кредиту 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів – кожні 15 днів, дата повернення кредиту (19.12.2025) вказується в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за кредитним договором виконало та надало кредит в сумі 10 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
30.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 5203340 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.12.2024. Сума кредиту, яка було надана згідно з Додатковим договором складає: 4000 грн.
ТОВ «Лінеура Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконало та надало кредит в сумі 4 000,00 грн. шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .
У період з 25.12.2024 по 31.07.2025 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 1634,01 грн., які спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1634,00 грн.
31.07.2025 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу № 31/07/2025 за плату відступило, а ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача.
До ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», відповідно до укладеного Договору 31.07.2025 №31/07/2025 року, перейшло право грошової вимоги до відповідача за Договором № 5203340 від 25.12.2024 на загальну суму заборгованості 48 262,94 грн., з якої заборгованість тіла кредиту – 13999,99 грн, заборгованості за процентами – 27262,95 грн, штрафні санкції 7000 грн.
Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на дату звернення до суду заборгованість за кредитним договором відповідача склала 67148,94 грн, з яких сума кредиту 13999,99 грн, сума процентів за користування кредитом 27 262,95 грн, нараховані позивачем проценти за 142 календарних днів 18 886,00 грн., штрафні санкції у розмірі 7000,00 грн.

Мотивувальна частина
Позиція Апеляційного суду

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.
Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Крім того, практика Європейського суду з прав людини з питань гарантій публічного характеру провадження у судових органах в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, свідчить про те, що публічний розгляд справи може бути виправданим не у кожному випадку (рішення від 08 грудня 1983 року у справі «Axen v. Germany», заява №8273/78, рішення від 25 квітня 2002 року «Varela Assalino contre le Portugal», заява № 64336/01).
Так, у випадках, коли мають бути вирішені тільки питання права, то розгляд письмових заяв, на думку ЄСПЛ, є доцільнішим, ніж усні слухання, і розгляд справи на основі письмових доказів є достатнім. В одній із зазначених справ заявник не надав переконливих доказів на користь того, що для забезпечення справедливого судового розгляду після обміну письмовими заявами необхідно було провести також усні слухання. Зрештою, у певних випадках влада має право брати до уваги міркування ефективності й економії. Зокрема, коли фактичні обставини не є предметом спору, а питання права не становлять особливої складності, та обставина, що відкритий розгляд не проводився, не є порушенням вимоги пункту 1 статті 6 Конвенції про проведення публічного розгляду справи.
Суд апеляційної інстанції створив учасникам процесу належні умови для ознайомлення з рухом справи шляхом надсилання процесуальних документів та апеляційної скарги, а також надав сторонам строк для подачі відзиву.
Крім того, кожен з учасників справи має право безпосередньо знайомитися з її матеріалами, зокрема з аргументами іншої сторони та реагувати на ці аргументи відповідно до вимог ЦПК України.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог поданої апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспорюваного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Задовольняючи частково позов ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 отримав кредитні кошти та користувався ними, однак у передбачений у договорі строк, кредит не повернув, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 60148,94 грн., з яких 13999,99 грн. – заборгованість за основною сумою боргу; 27262,95 грн. – заборгованість за відсотками, які нараховані первісним кредитором, 18886,00 грн. – заборгованість за відсотками, які нараховані позивачем за 142 календарних днів, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог та стягнення вказаної суми заборгованості з відповідача на користь позивача.
Щодо вимог про стягнення з відповідача штрафу, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача 7000,00 грн штрафу, оскільки штраф нарахований позивачем у період дії в Україні воєнного стану.
Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо факту укладення договору та наявності заборгованості, проте не погоджується із розміром стягнутих сум з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. ст. 628, 629 ЦК України).
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, до яких закон відносить умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду (ч. 1 ст. 638 ЦК України).
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).
За правилом ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.
Відповідно до положень ч. ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у тому числі електронних, а також якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. 
Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. ст. 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
У ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).
Доведення позивачем умов кредитування і наявності заборгованості є обов`язком позивача, виходячи з принципу змагальності сторін, закріпленого статтею 12 ЦПК України. У справах про стягнення кредитних коштів на банк або іншу фінансову установу покладений обов`язок довести факт передачі коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, в іншому випадку, без доведення цього факту, втрачається право банку (фінансової установи) на пред`явлення будь-якої вимоги.
Як вбачається з матеріалів електронної справи, 25.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір № 5203340 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, відповідно до умов якого позикодавець надає позичальнику кредит у сумі 10000,00 грн (п. 1.2. Договору), строком на 360 днів, періодичність платежів – кожні 15 днів (п. 1.3. Договору), комісія за надання кредиту становить 1000,00 грн (п. 1.4. Договору), стандартна процентна ставка 0,95% за кожен день користування кредитом, денна процентна ставка 0,9778% (п. 1.4.1. Договору) та зниженої процентної ставки 0,57% (п. 1.5.2. Договору), мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби (п.1.9. Договору), орієнтовна реальна річна процентна ставка: 3461,9400 % річних (п. 1.5.1 Договору), орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає: за стандартною ставкою 45200,00 грн. (п.1.6.1 Договору), за стандартною процентною ставкою за весь строк користування кредитом 35200,00 грн. (п.1.7.1 Договору).
У п. 2.1. Договору сторони погодили, що кредитні кошти надаються Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування на рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) № НОМЕР_2 .
Вказаний Договір споживчого кредиту підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора «57797», 25.12.2024 22:34:12. 
Паспорт до нього, з аналогічними Договору умовами, підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора «46168», 25.12.2024 22:34:12
30.12.2024 між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем було укладено Додатковий договір до Договору № 5203340 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.12.2024. Сума кредиту, яка було надана згідно з Додатковим договором складає: 4000 грн. (п. 1,2. Договору).
Додатковим договором внесено зміни в п. 1.4 Договору та викладено його в наступній редакції: «1.2. На умовах, встановлених Договором, Товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні (далі-кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію (якщо передбачена Договором) і проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту – кредит. Сума кредиту (загальний розмір) складає: 14 000,00 грн.»
Також внесено зміну в п. 1.4 Договору та викладено його у наступній редакції: «1.4. Комісія за надання кредиту (з урахуванням Комісії за надання додаткових сум кредиту) становить 1 400,00 грн. Тип комісії – разова комісія, нараховується при наданні кредиту в дату надання кредиту та в дату надання додаткової суми кредиту».
Додатковий договір від 30.12.2024 підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора «96740», 30.12.2024 23:36:05. 
Паспорт до нього, з аналогічними Договору умовами, підписаний ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора «46168», 30.12.2024 23:36:04.
Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови кредитування, взяв на себе відповідні зобов`язання.
Відповідно до встановлених обставин справи, Договір № 5203340 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.12.2024 та Правила, Паспорт споживчого кредиту були підписані апелянтом електронним цифровим підписом, що в силу статті 629 ЦК України створює презумпцію правомірності правочину та обов`язковість його умов для сторін.
Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним первісним кредитором ТОВ «Лінеура Україна» за Договором № 5203340 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.12.2024, загальна сума заборгованості складає 48262,94 грн, з яких: основна сума боргу складає 13999,99 грн, заборгованість за процентами 27262,95 грн, штрафні санкції 7000,00 грн.
21.02.2022 між ТОВ «Пейтек Україна» та ТОВ «Лінеура Україна» був укладений договір про організацію переказу грошових коштів № 210222-1.
Відповідно до листів ТОВ «Пейтек Україна» № 20250801-687 від 01.08.2025 та № 20250801-688 від 01.08.2025, було успішно перераховано кошти на платіжну картку клієнта від ТОВ «Лінеура Україна» 25.12.2024 22:35:05 на суму 10000,00 грн., номер транзакції в системі ТОВ «Лінеура Україна» - 52033401735158905, призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ НОМЕР_1 , та 30.12.2024 23:37:17 на суму 4000,00 грн, номер транзакції в системі «Лінеура Україна» - top_up_payment_52033401735594637, призначення платежу: зарахування на картку, ЕПЗ НОМЕР_1 .
Зарахування коштів на рахунок ОСОБА_1 також підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-251230/48954-БТ від 26.12.2025.
31.07.2025 між ТОВ «Лінеура Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» укладено Договір факторингу № 31/07/2025, відповідно до умов якого відбулося відступлення права вимоги і за кредитним договором № 5203340 від 25.12.2024, що укладений між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 .
Згідно п. 1.2. Договору перехід від ТОВ «Лінеура Україна» до ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» прав вимоги заборгованості до боржників відбувається після підписання сторонами Акту прийому-передачі Реєстру боржників згідно Додатку №2 та надходження ціни продажу у повному обсязі, відповідно до п. 3.3 цього Договору, на рахунок клієнта, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі реєстру боржників та повна сума ціни продажу, що надійшла на рахунок клієнта, - підтверджують факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості.
Відповідно до п. 1.6. Договору факторингу, права вимоги вважаються прийнятими фактором для здійснення факторингу шляхом підписання ним Акту прийому-передачі реєстру боржників (Додаток № 2).
Згідно платіжної інструкції № 3704 від 04.08.2025, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» сплатило ТОВ «Лінеура Україна» за договором факторингу № 31/07/2025 від 31.07.2025, без ПДВ, 2851827,59 грн.
Відповідно до витягу з Реєстру боржників до договору факторингу №31/07/2025 від 25.12.2024, ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набуло права грошової вимоги за договором № 5203340 в сумі 48262,94 грн., з яких 13999,99 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 27262,95 грн. сума заборгованості за відсотками, 7000,00 грн сума заборгованості за штрафами.
Отже, позивач ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» набув права вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором № 5203340 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.12.2024.
Про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором ТОВ «Лінеура Україна» повідомило відповідача шляхом направлення відповідного повідомлення на електронну адресу, зазначену останнім при укладенні кредитного договору.
За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.
Матеріали справи не містять доказів виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором.
Аналізуючи надані позивачем докази та встановлені обставини, колегія суддів виходить з того, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про доведеність факту укладення між ТОВ «Лінеура Україна» з однієї сторони та відповідачем з іншої, кредитного договору № 5203340 від 25.12.2024 та додаткового договору від 30.12.2024 у електронній формі та виконання кредитором своїх обов`язків за цими договорами, а саме надання грошових коштів позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК Фінтраст Капітал» заборгованості за тілом кредиту.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром заборгованості за процентами, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал», з огляду на таке.
Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.
У постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 199/3051/14 викладено правовий висновок про перелік необхідних документів доведеності статусу особи, яка має право на пільги, визначені пунктом 15 частини третьої статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», який полягає у тому, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142.
Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною. На вказані пільги мають право лише мобілізовані позичальники.
Схожі за змістом висновки викладені у постанові Верховного Суду від 04.09.2024 року у справі № 426/4264/19.
Разом з апеляційною скаргою відповідач подав до суду апеляційної інстанції копію довідки т.в.о. командира в/ч НОМЕР_3 № 9137 від 29.12.2025, виданої капітану ОСОБА_1 про те, що останній перебуває на військовій службі за мобілізацією у військовій частині НОМЕР_3 з 06.03.2022 по теперішній час (а.с.88).
За змістом ч. 3 ст. 367 ЦПК України, докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Аналізуючи доводи позивача щодо неможливості подання зазначених доказів до суду першої інстанції, колегія суддів визнає причини їх неподання до суду першої інстанції поважними та вважає за необхідне долучити їх до матеріалів справи.
Враховуючи, що відповідач є військовослужбовцем, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на нього поширюються положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у тому числі, положення п. 15 ст. 14 вказаного Закону, а тому у кредитора були відсутні підстави для нарахування процентів за користування кредитом згідно з кредитного договору, починаючи з 25.12.2024.
У період з 25.12.2024 по 31.07.2025 відповідачем здійснено оплати на рахунок первісного кредитора в розмірі 1634,01 грн., які були спрямовані на оплату тіла кредиту в розмірі 0,01 грн. та оплату процентів за користування грошовими коштами у розмірі 1634,00 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» підлягає стягненню лише основна сума боргу (з врахуванням сплачених відсотків) в розмірі 12365,99 грн. (13999,99 грн – 1634,00 грн = 12365,99 грн).
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу, суд першої інстанції прийшов до висновку, з яким погоджується і колегія суддів, про відсутність підстав для стягнення з відповідача 7000,00 грн штрафу, оскільки штраф нарахований позивачем у період дії в Україні воєнного стану, крім того, відповідач є військовослужбовцем на якого поширюються положення Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі № 129/1033/13.
Колегія суддів зазначає, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її не доведення.
Згідно ст. 376 ЦПК України підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
У зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03.03.2026 необхідно змінити, зменшивши суму заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» з 60 148,94 грн. до 12 365,99 грн.
Що стосується судових витрат, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до частини 13 статі 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
При подачі позовної заяви представник ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» - Столітній М.М. просив стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн.
На підтвердження витрат на правову допомогу апелянт надав договір № 10/12-2024 про надання правової допомоги від 10.12.2024; акт № 14286 прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) згідно договору № 10/12-2024 від 10.12.2024; копію ордера на надання правничої (правової) допомоги; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.
Рішення в частині судових витрат, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал» слід змінити у співвідношенні до задоволених позовних вимог, зменшивши розмір понесених витрат на правову допомогу з 4000,00 грн до 1840,00 грн, а також зменшивши розмір судового збору з 2169,87 грн. до 445,72 грн.
Оскільки вимоги апеляційної скарги задоволено частково (81,60%), тому з позивача на користь відповідача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 2655,91 грн.
Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Олійник Наталії Олександрівни – задовольнити частково.
Рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 03 березня 2026 року змінити.
Зменшити суму заборгованості за Договором № 5203340 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 25.12.2024, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» з 60 148,94 грн. до 12 365,99 грн.
Зменшити розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» з 2169,87 грн. до 445,72 грн.
Зменшити розмір витрат на правову допомогу, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» з 4000,00 грн. до 1840,00 грн.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст Капітал» на користь ОСОБА_1 2655,91 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов, визначених ЦПК України.

Головуюча         О.В. Карпенко

Судді          Л.І. Василенко

Т.Л. Фетісова