ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Київ
справа №367/6528/25
провадження № 33/824/1910/2026
Київський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Желепи О.В., 
перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2025 року під головуванням судді Карабази Н.Ф., якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, за ч. 1 ст. 130 КУпАП,

ВСТАНОВИВ

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у розмірі 17 000 грн з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Не погоджуючись з постановою суду, 05 листопада 2025 року ОСОБА_1 вчергове на постанову суду подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2025 року та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП. 
Крім того, апеляційна скарга містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2025 року.
Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку ОСОБА_1 вказав, що про прийняте рішення суд офіційно не повідомив його, копію постанови не надсилав, про прийняте судом рішення стало відомо з доступних ресурсів в мережі Інтернет. Вважає, що строк апеляційного оскарження не пропущений або підлягає поновленню через несвоєчасне повідомлення судом про прийняте рішення у справі.
Перевіривши матеріали справи про адміністративне правопорушення, розглянувши заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження слід відмовити, а апеляційну скаргу слід повернути особі, яка її подала, з наступних підстав.
Як установлено матеріалами справи, ОСОБА_1 , діючи як особисто так і через захисника, вже звертався у суд з апеляційними скаргами на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2025 року.
Постановою Київського апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року (а.с.110-112) відмовлено у поновленні строку на апеляційне оскарження.
Відповідно до змісту рішення суду апеляційної інстанції, апеляційним судом визнано неспроможними доводи апелянта про поважність причин пропуску строку оскарження з посиланням на те, що він дізнався про оскаржувану постанову з доступних ресурсів. Також визнано доведеним, що строк на апеляційне оскарження постанови суду апелянтом пропущено без поважних причин, остільки скаржник був обізнаний про розгляд справи в Ірпінському міському суді Київської області, про що свідчать клопотання захисника Чумака В.В. про відкладення розгляду справи на 16:15 19 червня 2025 року, а потім і на 09:50 08 липня 2025 року, а також клопотання захисника Чумака В.В. про розгляд справи, призначеної на 08 липня 2025 року без його та ОСОБА_1 участі, коли і була ухвалена оскаржувана постанова.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі №3236/03 «Пономарьов проти України» зазначено, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (Пономарьов проти України, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 3 квітня 2008 року).
Аналогічні висновки викладені Європейським судом з прав людини також у справах «Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, «Полтораченко проти України» від 18 січня 2005 року та «Тімотієвич проти України» від 08 листопада 2005 року.
Отже, звертаючись до суду апеляційної інстанції з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 не звернув уваги, що чинним КУпАП не передбачено можливості повторного звернення до суду апеляційної інстанції з клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав, які були предметом розгляду суду та отримали відповідну оцінку в судовому рішенні.
Повторна оцінка вказаних доводів буде порушенням принципу остаточності рішення (п.1 ст.44 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, п.46 рішення у справі «Устименко проти України», п.п.51,52 рішення у справі «Рябих проти Росії», п.61 рішення у справі «Брумареску проти Румунії»).
Відповідно до ч. 2 ст. 294 КУпАП апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Як установлено судом, ОСОБА_1 в листопаді 2025 року повторно подав до Київського апеляційного суду апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2025 року, з посиланням на ті ж само доводи, що були розглянуті судом апеляційної інстанції та які отримали правову оцінку в постанові від 30 жовтня 2025 року.
Не має правового значення, що попередня скарга була підписана захисником ОСОБА_1, а наразі він особисто підписав апеляційну скаргу.
Ключовим є те, що причини пропуску строку в обох скаргах співпадають і суд вже визнав їх неповажними.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 був обізнаний про дату судового засідання в суді першої інстанції-08 липня 2025 року, що підтверджується клопотанням його адвоката на а.с. 24.
Судом направлялась копія постанови ОСОБА_1 .
Проте, останній кореспонденцію від суду за зазначеною адресою не отримує.
Разом з тим, будучи обізнаним про розгляд справи в липні 2025 року, адвокат лише в вересні 2025 року поцікавився про результати розгляду справи в суді.
З єдиного реєстру судових рішень вбачається, що загальний доступ до оскаржуваної постанови був наданий 01 серпня 2025 року.
Таким чином, апелянт та його захисник мали можливість ознайомитись з оскаржуваною постановою на початку серпня 2025 року.
Законом початок відліку строку на оскарження, визначено 10 днів з дня винесення постанови (ч.2 ст. 294 КУпАП)
Посилання в клопотанні про поновлення строку на те, що ОСОБА_1 від суду постанову не отримував, за обставин цієї справи, та з огляду на встановлені обставини в постанові апеляційного суду від 30 жовтня 2025 року, не можуть бути визнані поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження , оскільки притягнута до відповідальності особа та її захисник, були обізнані про розгляд справи, проте не вчинили належних дій для отримання копії судового рішення в суді та для ознайомлення з ним в реєстрі судових рішень, який був забезпечений іще 01 серпня 2025 року. 
З даною скаргою особа звертається 05 листопада 2025 року, більш ніж через чотири місяці з дня винесення постанови, та більш ніж через три місяці з дати забезпечення доступу до судового рішення, що свідчить про недобросовісне користування особою своїми правами.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне апеляційну скаргу повернути скаржнику, як таку, що подана з пропуском строку на апеляційне оскарження, а в поновленні строку на оскарження відмовити. 
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2025 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ірпінського міського суду Київської області від 08 липня 2025 року - повернути особі, що її подала.
Постанова оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Желепа