ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

РІШЕННЯ
Іменем України

20 квітня 2026 року	м. Дніпро	Справа № 360/308/26	

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Смішлива Т.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) позовну заяву представника позивача Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання противоправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду 15.02.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшла позовна заява представника позивача Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 (далі – позивач) до Військової частини НОМЕР_2 (далі - відповідач), в якій просить зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно за період проходження військової служби з грудня 1998 року по травень 2014 року включно відповідно до Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за не отримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2016 № 178 без застосування пропорції часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати підписання наказу про виключення зі списків особового складу органу Держприкордонслужби за цінами визначеними станом на 01 січня 2026 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач колишній військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ), звільнений у запас Збройних Сил України наказом начальника загону від 16.01.2026 № 54 – ОС, виключений зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 27.01.2026 відповідно до наказу начальника загону від 26.01.2026 № 95 - ОС за підпунктом «д» у зв`язку із звільненням із полону (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
На дату виключення зі списків частини календарна вислуга складає 28 років, 06 місяці, 02 дні.
Перед звільненням у запас Збройних Сил України, а саме 09.01.2026, звернувся офіційно з рапортом на ім`я начальника загону, в якому зазначив, що у зв`язку зі звільненням в запас Збройних Сил України, а також враховуючи норму статті 293 Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, норму статей 47, 116 Кодексу Законів про працю України, норму статей 3, 4, 14 Закону України «Про соціальний і правовий статус військовослужбовців та членів їх сімей», норму абзаців 3, 4, 6 пункту 5 Порядку № 1078, норми Постанови КМУ від 16.03.2016 № 178 «Про затвердження Порядку виплати військовослужбовцям ЗСУ, НГУ, СБУ, СЗР, ДПСУ, ДССТ, ДССЗ, УДО грошової компенсації вартості за не отримане речове майно», норму пункту 4 Постанови КМУ № 704 від 30.08.2017 (зі змінами) із врахуванням Постанови Верховного Суду від 02.08.2022 у справі № 440/6017/21, Постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 18.06.2025 в справі № 320/29450/24, просив здійснити з ним повний розрахунок по грошовому забезпеченню в день виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Здійснити виплату компенсації за не отримане речове майно за період проходження військової служби з грудня 1998 року по дату виключення зі списків особового складу частини та надати в день виключення зі списків частини довідку про нараховані суми компенсації за не отримане речове майно відповідно до пункту 5 Постанови КМУ № 178.
Про прийняте рішення просив, не пізніше дня виключення зі списків особового складу частини, повідомити встановленим порядком, а також надати довідку-розрахунок та копії карток грошового забезпечення за 2020, 2021, 2022, 2023, 2024, 2025, 2026 роки.
Відповідач, в день виключення позивача зі списків особового складу частини, відповіді на рапорт не надав, разом з тим, відповідно до інформації яка міститься в копії довідки про вартість речового майна від 26.01.2026 №127, компенсація за не отримане під час проходження військової служби речове майно нарахована за період з червня 2014 року і по дату виключення зі списків особового складу частини у розмірі – 105 211,29 грн, в той же час, за період з 14 грудня 1998 року по червень 2014 року така компенсація Відповідачем не нараховувалась і таким чином не була виплачена.
Разом з тим, 30.01.2025 року, на картковий рахунок було зараховано грошове забезпечення у розмірі 765 673.73 грн., в той же час, серед виплачених складових грошового забезпечення відсутня виплата компенсації за не отримане речове майно під час проходження військової служби, тобто на дату подання позовної заяви, Відповідачем в загалі не здійснена виплата такої компенсації.
Згідно наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 26 січня 2026 року № 95 – ОС, компенсація за не отримане, під час проходження військової служби, не встановлена.
Таким чином, вважає, що відповідачем, при нарахуванні сум компенсації за неотримане речове майно позивачу безпідставно її не нараховано за період з грудня 1998 року по травень 2014 року включно.
Ухвалою суду від 19.02.2026 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази.
09.03.2026 до Луганського окружного адміністративного суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву в якому відповідач просить у задоволені адміністративного позову відмовити повністю, з огляду на таке.
Згідно з пунктом 27 постанови Кабінету Міністрів України «Про речове забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та інших військових формувань у мирний час» від 28.10.2004 № 1444, військовослужбовці, звільнені у запас або відставку з правом носіння військової форми одягу, за бажанням можуть отримати речове майно, яке вони не отримали під час звільнення, або грошову компенсацію за нього за цінами на день підписання наказу про звільнення. Зазначеним особам, звільненим у запас або відставку після закінчення строку контракту, за належне їм, але не отримане протягом дії контракту речове майно виплачується грошова компенсація пропорційно часу, що минув з дня виникнення права на отримання цього майна до дати закінчення контракту, або видається речове майно на суму грошової компенсації.
Згідно з пунктом 26 постанови Кабінету Міністрів України «Про речове забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України у мирний час» від 20.08.2008 № 727, військовослужбовцям, що звільняються в запас або відставку без права носіння військової форми одягу, виплачується грошова компенсація за нестримане речове майно або за їх згодою видається речове майно на суму грошової компенсації пропорційно часу, який минув з дня виникнення права на отримання речового майна до дати підписання наказу про звільнення або закінчення контракту.
З урахуванням наведених положень, позивач має право на отримання грошової компенсації за неотримане речове майно, що відповідачем і було здійснено, з другої половини 2014 року по день виключення зі списків особового складу та всіх видів забезпечення.
В той же час, враховуючи, що в період з 1998 по 2014 рік довідку – розрахунок «Про вартість речового майна на виплату грошової компенсації замість належного до видачі речового майна за період проходження служби не можливо виготовити, у зв`язку з тим що арматурні картки були знищені, тобто невідомо, які предмети одягу отримано, відтак, розрахунок компенсації не здійснено.
Дослідити арматурні картки позивача неможливо. Отже, неможливо встановити за який період, які предмети форменого одягу під час проходження служби не надавався, відповідно здійснити компенсацію за 1998 – 2014 роки не можливо.
Разом з тим, законодавство оперує двома правовим категоріями – це «право на забезпечення речовим майном» та «грошова компенсація за не отримане речове майно».
При цьому, варто врахувати, що військовослужбовець при проходженні служби забезпечується вказаним майном, тобто у нього виникає право на майно і лише за його вимогою про проведення грошової компенсації, у разі неотриманих предметів форменого одягу при звільненні йому виплачуються кошти.
Таким чином, у вказаній справі неможливо встановити, якими предметами форменого одягу забезпечувався позивач, відтак розрахувати грошову компенсацію неможливо.
Також, варто взяти до уваги, що законодавством не передбачено (ні Законом, ні Інструкцією 1444, ні Інструкцією 727, ні Порядком 178), порядок дій військових частин у разі знищення арматурних карток – первинних документів, внаслідок оточення, у зв`язку із захопленням адміністративної будівлі управління загону в 2014 році.
Відповідач вважає за необхідним надати пояснення щодо порядку обліку майна в речовій службі.
Речове майно, видане військовослужбовцям, обліковується в арматурних картках, що реєструються в журналі реєстрації арматурних карток. 
Підставою для оформлення арматурної картки є наказ про зарахування до списків особового складу органу Держприкордонслужби, а на військовослужбовця, який прибув з іншого органу Держприкордонслужби,- наказ, на підставі якого військовослужбовець зарахований на речове забезпечення, та атестат на предмети речового майна.
Іншими словами, після укладення контракту та зарахування до списків особового складу та всіх видів забезпечення в 1998 році позивачу видане належне йому речове майно, про що було обліковано в арматурній картці. Арматурні картки зберігаються у відділі речового забезпечення управління загону протягом періоду проходження служби військовослужбовцем у частині. 
У разі звільнення (у разі якщо військовослужбовець виявив бажання отримати грошову компенсацію) складається довідка – розрахунок на підставі арматурної картки та приймається відповідний наказ про виплату.
У разі переміщення до іншого місця проходження служби складається речовий атестат на підставі відомостей арматурної картки.
В подальшому, арматурна картка підшивається за номенклатурою справ відділу речового забезпечення та зберігається протягом трьох років (згідно наказу Мінюст від 12.04.2012 №578/5), після знищується.
В даній справі, позивач не звільнявся з військової служби та не вибував для подальшого проходження служби в інший загін. 
Тобто, арматурні картки зберігались у відділі речового забезпечення протягом всього строку служби.
Але, у зв`язку із захопленням адміністративної будівлі управління загону в 2014 році всі документи були знищені.
Аналогічний порядок ведення арматурної картки закріплений в Інструкції про організацію речового забезпечення в Державній прикордонній службі України в мирний час та особливий період затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 16 травня 2024 року № 310 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30 травня 2024 року за № 797/42142 (розділ 5 підрозділ 3).
Також, звертає увагу, що відповідно до частини 2 статті 14-1 Закону України «Про торгово – промислові палати» форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
Загальновідомий факт, що саме з червня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 тримав оборону управління загону (розташування в АДРЕСА_3 ), саме з цих підстав відбулось знищення в тому числі арматурних карток військовослужбовців, що свідчить про наявність форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що об`єктивно унеможливлюють здійснити розрахунок грошової компенсації за неотримане речове майно позивачу. 
Відповідач у справі вважає за необхідним додатково звернути увагу суду, що з червня 2014 року ІНФОРМАЦІЯ_3 тримав оборону управління загону (розташування в АДРЕСА_3 ).
Про вказане свідчить численні статті у мережі Інтернет (Перший у житті бій: Дейнеко розповів як 7 років тому його загін виходив з облоги в Луганську https://tsn.ua/ato/zalishilas-chastinka-mene-deyneko-rozpoviv-yak-sim-rokiv-tomu-yogozagin-vihodiv-z-oblogi-v-lugansku-1798675.html; 11 років тому ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вони стали прикладом мужності для українських оборонців, – ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 Першими зустріли війну і не зрадили. Фільм про луганських прикордонників варто побачити всім!).
В той період часу, вже колишній Голова Державної прикордонної служби України ОСОБА_3 був керівником ІНФОРМАЦІЯ_6 .
ІНФОРМАЦІЯ_3 єдиний державний орган, який в червні 2014 року здійснив опір незаконним збройним формуванням.
Довідково зі статті: «Мирний 21» Бій за ІНФОРМАЦІЯ_3 :
«На прорив зі зброєю у рукав пішли тільки 32 чоловіки. Всі піти не могли, адже на той момент загін налічував 150 чоловік і на таку кількість людей був всього один тепловізор. У повному складі, шансів дійти не було б. Решта особового складу отримали команду переодягнутись в цивільний одяг, спалити документи, зброю і виходити до місць проживання. Також прикордонники запустили “дезу”, що пішли на ОСОБА_4 (нині Сорокине), це виграло для них час. ОСОБА_3 вирішив не повідомляти бійцям куди вони йдуть, а просто повідомив, що потрібно здійснити марш-кидок на 20 км з зброєю і амуніцією. Як ОСОБА_5 вище зазначав, він був впевнений у своїх людях, але вирішив перестрахуватись.».
Тобто, частина військовослужбовців вийшли зі зброєю, інші передяглись у цивільний одяг та вийшли до місць проживання.
Позивач в той час проходив службу в управлінні загону та сам перебував в оточенні, вийшов в цивільній формі, і сам знає яким чином відбувались події червня 2014 року.
За таких обставин, зберегти або забрати арматурні картки не представлялось за можливим.
Також, за результатами цих подій знята кінострічка: «Мирний-21» (міститься у вільному доступі) — українська воєнна драма 2023 року режисера ОСОБА_6 . Сюжет фільму базується на реальних подіях 2014 року, коли загін ІНФОРМАЦІЯ_7 , на честь якої названо фільм, дав бій росіянам, які хотіли захопити цей прикордонний пункт.
Вказані статті про події 2014 року та стрічка свідчить про те, що події червня 2014 року безпосередньою вплинули на ІНФОРМАЦІЯ_3 , і що ІНФОРМАЦІЯ_3 дійсно тримав оборону, внаслідок чого відбулось знищення всього майна, в тому числі арматурних карток військовослужбовців, за підстав, які не залежать від відповідача, що свідчить про неможливість виконати взяті зобов`язання по нарахування та виплату грошової компенсації у зв`язку із беззаперечною наявністю форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), що об`єктивно унеможливлюють здійснити розрахунок грошової компенсації за неотримане речове майно позивачу.
Довідку-розрахунок про належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно за період проходження військової служби з грудня 1998 року по травень 2014 року включно скласти неможливо, оскільки відсутні арматурні картки за 1998-2014 роки, які є первинними документами та в яких фіксувалось отримання предметів форменного одягу.
09.03.2026 від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив, в якій просить задовольнити позов у повному обсязі.
Дослідивши матеріали судової справи у електронній формі, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статей 72-76, 90 КАС України судом встановлено таке.
ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_8 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) з 14.12.1998 по 20.01.2000; з 11.05.2000 по 09.02.2018; з 12.03.2020 по 27.01.2026 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_9 з місцем дислокації АДРЕСА_3 ), з 10.02.2018 по 11.03.2020 проходив службу у військовій частина НОМЕР_4 ( НОМЕР_5 прикордонний загін з місцем дислокації АДРЕСА_3 ) Державної прикордонної служби України, що підтверджується довідкою від 03.03.2026 № 08/1679/26-Вн.
ОСОБА_1 09.01.2026 звернувся з рапортом на ім`я начальника загону в якому просив здійснити повний розрахунок по грошовому забезпеченню в день виключення його зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, зокрема виплату компенсації за не отримане речове майно за період проходження військової служби з грудня 1998 року по дату виключення зі списків особового складу частини та надати мені в день виключення зі списків частини довідку про нараховані суми компенсації за не отримане речове майно відповідно до пункту 5 Постанови КМУ № 178.
Відповідно довідки від 26.01.2026 № 126 про вартість речового майна, що належить до видачі за період проходження військової служби майстер-сержанта ОСОБА_1 , компенсацію за не отримане речове майно розраховано за період з червня 2014 року по січень 2026 року.
30.01.2025 на картковий рахунок позивача зараховано грошове забезпечення у розмірі 765673,73 грн.
Інформація про нарахування компенсації за неотримане речове майно за період з грудня 1998 року по травень 2014 року в матеріалах справи відсутній.
Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і відзив учасників справи, суд виходить з такого.
Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992 № 2232-XII (далі - Закон № 2232-ХІІ) закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.
Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, а також надання гарантій військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі передбачені Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 № 2011-ХІІ (далі - Закон № 2011-XII).
Відповідно до ст. 1 Закону № 2011-XII соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Згідно зі ст. 1-2 Закону № 2011-ХІІ військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України (ст. 2 Закону № 2011-ХІІ).
За правилами ст. 9 Закону № 2011-ХІІ держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Статтею 9-1 Закону № 2011-ХІІ передбачено, що речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за недоотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до п. 242 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.
Порядок здійснення всіх видів матеріального забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, підприємств, установ, організацій, а також державних та комунальних навчальних закладів, та виплати грошової компенсації вартості за речове майно, що не отримано такими військовослужбовцями, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
На виконання вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 16.03.2016 № 178 затверджений Порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації вартості за неотримане речове майно (надалі - Порядок № 178), п. п. 2, 3 якого визначено, що виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.
Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі:
звільнення з військової служби;
загибелі (смерті) військовослужбовця;
переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.
Відповідно до п. п. 4, 5 Порядку № 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації, а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.
Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.
Як зазначає відповідач первинні документи, на підставі яких складається довідка про вартість речового майна, що належить до видачі зберігались у відділі речового забезпечення військової частини протягом всього строку служби.
З матеріалів справи вбачається, що позивачу виплачено компенсацію за належне, але не отримане протягом проходження військової служби речове майно починаючи з червня 2014 року.
Відповідно до даних, наведених в Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, місто Луганськ є окупованим з 07.04.2014.
Адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права особа, яка звертається до суду, повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав.
Позивачем у позові зазначено, що він проходив службу з грудня 1999 року, ним також не заперечується факт забезпечення речовим майном під час проходження служби та ставиться питання про виплату компенсації за не отримане речове майно за період проходження військової служби з грудня 1999 року до травня 2014 року.
При цьому позивачем не зазначено яке речове майно він отримав протягом проходження військової служби з грудня 1999 року по травень 2014 року, а яке не отримав.
Водночас відповідач через форс-мажорні обставини не зміг забезпечити зберігання документів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача щодо отримання чи неотримання позивачем протягом проходження військової служби речового майна за період проходження військової служби з грудня 1999 року по травень 2014 року.
Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.
У постанові від 21 липня 2021 року (справа № 912/3323/20) Верховний Суд дійшов висновку, що надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості. Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосуванню розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести.
Загальновідомим є факт захоплення будівлі управління ІНФОРМАЦІЯ_6 проросійськими бойовиками 2 - 4 червня 2014 року, результатом якої став перехід контролю над місцем розташування управління прикордонного загону до сепаратистів (https://rubryka.com/article/yakym-buv-nevdalyj-blitskryg-po-luganski-oborona-prykordonnogo-zagonu/, https://www.radiosvoboda.org/a/luhansk-viyna-2014-rik/32976088.html). 
Відповідно до частини першої статі 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, права якої порушені цим рішенням.
Отже, позивач, звертаючись з позовом до суду також повинен довести порушення відповідачем своїх прав, а не перекладати всю відповідальність на відповідача.
З урахуванням викладеного у сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог представника позивача Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 .
За практикою Європейського суду з прав людини пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (див. Руїз Торія проти Іспанії (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.1994, Серія A, № 303-A, параграф 29). Водночас, відповідь суду повинна бути достатньо детальною для відповіді на основні (суттєві) аргументи сторін.
Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог представника позивача Середи Ігоря Євгеновича в інтересах ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_2 про визнання противоправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя 	Т.В. Смішлива