Справа № 447/986/25 Головуючий у 1 інстанції: Павлів В.Р. 
Провадження № 33/811/503/26 Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 22 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП,

встановив:

Постановою Миколаївського районного суду Львівської області від 22.05.2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП, та на підставі ст.36 КУпАП накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 40800 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на п`ять років. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 605,60 гривні.
Згідно постанови суду 26.03.2025 року о 00 год. 29 хв. ОСОБА_1 у м. Новий Розділ, проспект Шевченка, 1 керував транспортним засобом Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , без посвідчення водія відповідної категорії, тобто не маючи права керування таким транспортним засобом взагалі, та двічі протягом року притягувався до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 126 КУпАП, чим порушив п.2.1.а. ПДР України. Таким чином, ОСОБА_1 повторно протягом року порушив вимоги п.2.1 а. Правил дорожнього руху.
Крім того, 26.03.2025 року о 00 год. 29 хв. у м. Новий Розділ, проспект Шевченка, 1 ОСОБА_1 керував автомобілем марки Nissan X-Trail, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на вживання алкоголю зі згоди водія, проводився на місці зупинки автомобіля у встановленому законом порядку за допомогою приладу Драгер-Алкотест 6810. Тест номер 4120 від 26.03.2025. Результат 2,32% проміле, чим порушив п.2.9.а. ПДР. Таким чином, ОСОБА_1 вчинив порушення п.2.9.а. ПДР.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить постанову суду скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
На підтримання своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що судом першої інстанції розгляд справи відбувся неповно та необ`єктивною, зокрема розгляд справи здійснено без участі ОСОБА_1 , водночас при цьому не вказує, у чому ж полягає незаконність або неправомірність оскаржуваної постанови.
Також в апеляційній скарзі апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження, при цьому зазначає, що він не був повідомлений про час і місце розгляду справи судом першої інстанції та про прийняте рішення судом першої інстанції дізнався 23.02.2026 року, а тому вважає поважними причини пропуску строку апеляційного оскарження.
На апеляційний розгляд ОСОБА_1 не прибув та про причини неявки не повідомив, хоча про дату та час розгляду справи він був повідомлений належним чином судовою повісткою від 03.04.2026 року, яка була відправлена у вигляді SMS на його мобільний телефон. При цьому до апеляційного суду від його захисників Лигачової М.Б. та Шох К.А. по електронній пошті надійшли повідомлення від 01.04.2026 року та від 09.04.2026 року відповідно про припинення повноважень захисників. За таких обставин у відповідності до ч.6 ст.294 КУпАП неявка ОСОБА_1 не перешкоджає розгляду справи. 
Розглянувши матеріали справи № 447/986/25 та дослідивши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Вважаю доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення ОСОБА_1 про час і місце розгляду справи місцевим судом.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №281830 від 26.03.2025 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.1), постановою ЕНА №3794190 від 05.01.2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч.2 ст.126 КУпАП (а.с.6), протоколом про адміністративне правопорушення ЕПР1 №281845 від 26.03.2025 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП (а.с.1) відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, на яких зафіксовано обставини зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , спілкування ОСОБА_1 , який перебував з явними ознаками алкогольного сп`яніння та визнав факт вживання алкогольних напоїв, з працівниками поліції, озвучення працівниками поліції ознак алкогольного сп`яніння, проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціального технічного засобу Драгер, результат огляду не заперечив (а.с.12), результатом спеціального технічного приладу Драгер, яким встановлено наявність в організмі ОСОБА_1 алкоголю на рівні 2,32 проміле (а.с.4).
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 місцевий суд в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано з врахуванням вимог ч.2 ст.36 КУпАП наклав остаточне стягнення як найбільш суворе стягнення серед призначених стягнень за інкримінованими ОСОБА_1 адміністративними правопорушеннями.
Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування в частині визнання ОСОБА_1 винним та накладення адміністративного стягнення за обставин, наведених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не знаходить.
Водночас, відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.
Згідно з матеріалів справи, а саме посвідчення НОМЕР_2 від 27.09.2018 року ОСОБА_1 є учасником бойових дій, а тому останній в силу вимоги закону є звільненим від сплати судового збору.
Таким чином, постанова суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 605,60 гривень підлягає скасуванню. 
Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.
Постанову Миколаївського районного суду Львівської області від 22 травня 2025 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.130, ч.5 ст.126 КУпАП скасувати в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору в розмірі 605,60 гривень.
В решті постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.