КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 квітня 2026 року м. Київ справа №320/754/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Головенка О.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження) адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛОЦЕРКІВВОДА" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,
в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "БІЛОЦЕРКІВВОДА" з позовом до Головного управління ДПС у Київській області, в якому просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № 0050360409 від 12.10.2020.
В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що нарахування штрафних санкцій оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, є протиправним та не відповідає вимогам чинного законодавства та фактичним обставинам справи, з огляду на помилковість висновків контролюючого органу щодо порушення товариством строків сплати сум грошового зобов`язання з податку на додану вартість, оскільки порушення термінів сплати щобов`язання відбулось за відсутності його вини та є наслідком невиконання державою своїх зобов`язань з перерахування на рахунки позивача коштів субвенції за укладеними договорами про організацію взаєморозрахунків.
До того ж, відповідно до договорів № 03/332 від 07.08.2017 та №12/332 від 05.12.2017 для ТОВ «Білоцерківвода» встановлено заборону до проведення взаєморозрахунків за договорами вчиняти дії по погашенню податкового боргу, у тому числі, реструктуризованого або розстроченого (відстроченого) з податку на додану вартість. Позивач наголосив на тому, що держава на сьогоднішній день не виконала свої зобов`язання з перерахування на рахунок ТОВ «Білоцерківвода» коштів субвенції, що призвело до утворення у відповідача заборгованості зі сплати податку на додану вартість.
На переконання позивача, рішення щодо застосування штрафних санкцій є таким, що суперечить нормативно-правовим актам, безпідставним та протиправним, а тому підлягає скасуванню.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2021 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.
Рішенням Вищої ради правосуддя від 03.10.2023, суддю Київського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 було звільнено у зв`язку з поданням заяви про відставку.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим суддею у даній справі визначено суддю Головенка О.Д.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 07.02.2024 прийнято до провадження дану справу та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (в порядку письмового провадження).
До суду від надійшов відзив на позовну заяву, в якому заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник відповідача зазначив, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є законним та обґрунтованим, позаяк, податковим органом проведено камеральну перевірку ТОВ "Білоцерківвода" з питання своєчасності сплати податку на додану вартість. При проведенні зазначеної перевірки встановлено, що позивачем порушено терміни сплати податкового зобов`язання з ПДВ на 357, 364, 363, 362 днів в сумі 1206236,40 грн. Відповідач зазначив, що ПК України не передбачена можливість несплати або відтермінування сплати податку на додану вартість з урахуванням перерахування субвенції. (а.с. 70-74)
Позивачем до суду надано відповідь на відзив, в якій зауважено на тому, що відповідачем не було враховано необхідність застосування до спірних правовідносин нормативно-правових актів, якими врегульовано процедуру отримання коштів субвенції для позивача та концепцію її цільового використання, адже заборгованість утворилася саме через неперахування товариству коштів, що виключає вину та, як наслідок, притягнення позивача до відповідальності у вигляді накладення штрафу.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «Білоцерківвода» (ЄДРПОУ: 38010130, місце знаходження: 09100, Київська область, м. Біла Церква, вул. Сухоярська, буд. 14) зареєстровано як юридична особа 28.02.2012, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
17.09.2020 на підставі п.п. 20.1.4, п. 20.1, ст. 20, п. 75.1.1 ст. 75, у порядку ст. 76, ст. 102 Податкового кодексу України (далі - ПК України), Головним управлінням ДПС у Київській області проведено камеральну перевірку податкової звітності щодо термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість.
За результатами проведеної камеральної перевірки, контролюючим органом складено акт від 17.09.2020 № 27/04-09/38010130 камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності, щодо сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з податку на додану вартість, в якому зазначено, що ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» порушено терміни сплати узгодженого податкового зобов`язання з ПДВ, чим порушено вимоги п. 203.2 ст. 203, п. 57.1 ст. 57 ПК України, за що п. 126.1 ст. 126 ПК України передбачена відповідальність у вигляді накладення штрафу.
На підставі акта перевірки, Головним управлінням ДПС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № 0050360409 від 12.10.2020 про застосування до ТОВ «БІЛОЦЕРКІВВОДА» штрафних санкцій за порушення термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання з ПДВ, у розмірі 241247,28 грн.
Позивач вважає вказане податкове повідомлення-рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, що і зумовило на звернення до суду з даним позовом.
Наведене і зумовило на звернення до суду з даним позовом.
При вирішенні спору, суд виходить з наступного.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає ПК України.
Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
За нормами п. п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.
Згідно норм п. 16.1.4 ст. 16 ПК України платник податків, зокрема, зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених ПК України та законами з питань митної справи. 
Відповідно до змісту ст. 36 ПК України податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені ПК України. 
Пунктом 57.1 ст. 57 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно п. 126.1 ст. 126 ПК України у разі, якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання та/або авансових внесків з податку на прибуток підприємств протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Зазначена норма, як випливає з її змісту, є універсальним приписом, який підлягає застосуванню в будь-яких випадках прострочення встановленого ПК України строку сплати узгодженого податкового зобов`язання. 
Отже, незалежно від того, з яких причин платником податку не було своєчасно погашено узгоджену суму грошового зобов`язання, такий платник після фактичного погашення боргу повинен сплатити суму штрафу у розмірі, який залежить від терміну прострочення.
Передбачена п. 126.1 ст. 126 ПК України відповідальність у вигляді штрафу застосовується в силу самого факту погашення податкового боргу з простроченням, і розмір такої відповідальності залежить виключно від терміну прострочення, а не від способу і порядку погашення податкового боргу. 
Судом досліджено, що ТОВ «Білоцерківвода» є суб`єктом господарювання, що надає послуги централізованого водопостачання та водовідведення, постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). 
Правопорушення полягає в несвоєчасній сплаті суми узгодженого грошового зобов`язання. Відповідне порушення є закінченим у момент збігу передбаченого податковим законодавством строку сплати узгодженого, але не сплаченого платником податків грошового зобов`язання, а розмір штрафу визначається нормативно та фактично залежить від тривалості прострочення до моменту погашення боргу. Законодавець у ст. 109 ПК України не встановлює вину, як обов`язковий елемент податкового правопорушення.
З урахуванням наведеного, суд вважає, що обставини, на які посилається позивач, як на відсутність своєї вини, не звільняє платника податків від відповідальності, передбаченої п. 126.1 ст. 126 ПК України, при цьому, доводи позивача про те, що саме держава не вчинила дій по погашенню податкового боргу за рахунок субвенції, на переконання суду, не є обставиною, що звільняє позивача від застосованих штрафних санкцій. Навіть у випадку отримання передбаченої договорами субвенції податковий борг був би погашений з урахуванням штрафних санкцій.
Суд зауважує, що субвенція надається з державного бюджету місцевим бюджетам для погашення різниці між витратами, понесеними в результаті надання підприємством відповідних комунальних послуг, та відповідними тарифами, а тому, право підприємства на отримання субвенції не впливає на обов`язок платника податків здійснити сплату сум податкового зобов`язання з податку на додану вартість та нарахованих штрафних санкцій. 
Разом з тим, сам по собі факт існування договорів про організацію взаєморозрахунків та сам по собі факт неприйняття Міністерством фінансів України рішення про перерахування субвенції не є достатніми для висновку про відсутність підстав для застосування штрафу, передбаченого п. 126.1 ст. 126 ПК України.
Контролюючий орган має право довести наявність/відсутність вини платника, зокрема, в акті камеральної перевірки у відносинах в межах періодів з 01.01.2021 після набуття чинності Законом України від 17.12.2020 № 1117-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо забезпечення збору даних та інформації, необхідних для декларування окремих об`єктів оподаткування». 
Щодо правовідносин за періоди до 01.01.2021 склад податкових правопорушень, передбачених п. 57.1 ст. 57, п. 126.1 ст. 126 ПК України, не допускає встановлення наявності чи відсутності вини як кваліфікуючої ознаки поведінки платника.
Отже, доводи позивача про неправомірність застосування штрафних санкцій у цій справі не може бути належним чином обґрунтований лише посиланням на відсутність вини позивача, як і доводи про те, що укладення договорів про організацію взаєморозрахунків саме по собі змінило порядок та строки погашення податкової заборгованості позивача перед бюджетом. Укладення таких договорів свідчить про запровадження спеціального бюджетного механізму погашення відповідної заборгованості, однак саме по собі не усуває необхідності встановлення того, чи охоплював цей механізм спірну суму податкового боргу, чи був він достатнім для його погашення та чи саме невиконання цього механізму перебувало у прямому причинному зв`язку з простроченням сплати узгоджених податкових зобов`язань у спірний період.
Суд не надає оцінку правовідносинам щодо отримання субвенцій, позаяк, це виходить за межі даного спору.
Тож, розрахунок штрафних санкцій здійснювався відповідачем відповідно до ст. 124 ПК України, виходячи з 20% розміру штрафу, про що свідчить розрахунок штрафних санкцій, який є додатком до спірного рішення. Згідно з вказаним розрахунком загальна сума штрафу становить 241247,28 грн.
При цьому, доказів належного виконання податкового обов`язку щодо своєчасної сплати узгоджених грошових зобов`язань з ПДВ позивач не надав, як і не спростував висновків камеральної перевірки.
Суд вказує, що позивачем не доведено на підставі належних та допустимих доказів відсутність можливості дотримання позивачем строків сплати узгодженої суми грошового зобов`язання з ПДВ, на підставі чого, суд дійшов висновку про те, що контролюючим органом обґрунтовано та на підставі норм ПК України було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення.
За змістом ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. 
Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За наслідком розгляду даного спору, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є необґрунтованими, не знайшли свого підтвердження під час розгляду спору в суді та задоволенню не підлягають. 
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 77, 90, 241-247, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,
в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "БІЛОЦЕРКІВВОДА" до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Головенко О.Д.