ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
02.04.2026	Справа № 910/15029/25	
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Полікім", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, - фізичної особи ОСОБА_2 , про ліквідацію юридичної особи, призначення ліквідатора та зобов`язання вчинити дії,

за участю:
позивача: Шлапака О.М.;
представника позивача: Гавриленка Я.С.;
відповідача: не з`явився;
третьої особи: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче об`єднання "Полікім" (далі - Товариство), у якому просив: припинити юридичну особу - Товариство, шляхом його ліквідації; призначити ліквідатором у справі арбітражного керуючого, визначеного автоматизованою системою; зобов`язати державного реєстратора внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР) запис про рішення суду щодо припинення Товариства.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 8 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення її недоліків.
10 грудня 2025 року через загальний відділ канцелярії суду позивач на виконання вимог вказаної ухвали подав документи для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15 грудня 2025 року відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 15 січня 2026 року. 
6 січня 2026 року через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання від цієї ж дати про долучення додаткових доказів до матеріалів справи.
У підготовчому засіданні 15 січня 2026 року суд постановив протокольні ухвали: про продовження з власної ініціативи суду строку підготовчого провадження на 30 днів; про відкладення засідання на 12 лютого 2026 року.
9 лютого 2026 року через загальний відділ діловодства суду від позивача надійшло клопотання від цієї ж дати про залучення до участі у справі третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12 лютого 2026 року вказану заяву позивача задоволено, залучено фізичну особу ОСОБА_2 до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Підготовче засідання відкладено на 5 березня 2026 року.
У підготовчому засіданні 5 березня 2026 року позивач подав клопотання про витребування доказів від цієї ж дати. 
У цьому ж підготовчому засіданні суд постановив протокольну ухвалу про відмову в задоволенні вказаного клопотання позивача.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15 березня 2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 2 квітня 2026 року.
У судовому засіданні 2 квітня 2026 року позивач та його представник підтримали вимоги, викладені у позовній заяві, наполягали на їх задоволенні.
Відповідач та третя особа про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином та в установленому законом порядку, проте явку своїх уповноважених представників у призначені засідання не забезпечили, будь-яких заяв чи клопотань, у тому числі заяв по суті спору, не подали.
Положеннями частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Беручи до уваги те, що учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність достатньої кількості документів для її розгляду по суті, суд дійшов висновку про розгляд цієї справи за наявними матеріалами без участі представника відповідача.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд

ВСТАНОВИВ:

З відомостей з ЄДР вбачається, що Товариство було зареєстроване як юридична особа 10 квітня 2014 року (реєстраційний запис № 10651020000018). Органом управління Товариства є загальні збори учасників Товариства; керівником Товариства, який уповноважений вчиняти дії від імені вказаної юридичної особи, є ОСОБА_1 ; засновниками (учасниками) Товариства є фізичні особи: ОСОБА_2 (громадянин України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; розмір частки засновника (учасника): 500,00 грн (50% статутного капіталу); ОСОБА_1 (громадянин України, адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ; розмір частки засновника (учасника): 500,00 грн (50% статутного капіталу). Вказаний склад учасників Товариства також підтверджується наявними в матеріалах справи копіями протоколу загальних зборів засновників Товариства від 7 квітня 2014 року № 1 та статуту вказаної юридичної особи. 
Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 1.4., 1.5. та 3.1. статуту Товариство засноване учасниками шляхом об`єднання їх майна та участі у підприємницькій діяльності Товариства, яке створене відповідно до Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), Господарського кодексу України (далі - ГК України) та іншого чинного законодавства України для здійснення господарської діяльності. Товариство набуває статусу юридичної особи з дня його державної реєстрації та створюється на невизначений строк. Місцезнаходження Товариства: 02088, місто Київ, вулиця Лермонтова (Вітовецька), будинок 68-Г.
Товариство створене з метою здійснення в Україні та за кордоном транспортної, виробничо-господарської, комерційної, інформаційної, благодійної та іншої діяльності, надання послуг та отримання на цій основі максимального прибутку учасниками Товариства. Предметом діяльності Товариства є: 13.99 виробництво інших текстильних виробів, н. в. і. у.; 72.19 дослідження й експериментальні розробки у сфері інших природничих і технічних наук; 46.76 оптова торгівля іншими проміжними продуктами; 39.00 інша діяльність щодо поводження з відходами; 20.59 виробництво іншої хімічної продукції, н. в. і. у.; 14.19 виробництво іншого одягу й аксесуарів; 13.99 виробництво інших текстильних виробів, н. в. і. у. (пункти 4.1., 4.2. статуту).
За пунктом 5.1. статуту Товариство є юридичною особою згідно з чинним законодавством України, може від свого імені набувати майнові та особисті немайнові права, нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем у судах, здійснювати в Україні та за її межами операції, що відповідають меті та предмету його діяльності. Товариство може мати фірмове найменування, власну емблему, товарний знак, печатки зі своїм найменуванням, самостійний баланс, поточні та вкладні (депозитні) рахунки.
Статутний капітал Товариства складає 1 000,00 грн (пункт 7.1. статуту).
За пунктами 9.1., 9.6. та 9.7. статуту учасник має право продати чи іншим чином відступити свою частку в статутному капіталі одному або кільком учасникам Товариства. Згода Товариства або інших учасників на здійснення такої угоди не потребується. Відступлення частки у статутному капіталі повинно бути вчинене у простій письмовій формі. 
Пунктами 10.3., 10.4. статуту визначено, що учасник має право вийти з Товариства, повідомивши Товариство про свій вихід не пізніше ніж за 30 днів до виходу шляхом подання директору Товариства нотаріально засвідченої заяви. Датою виходу учасника вважається дата, що вказана в заяві (за умови дотримання пункту 11.3.5. статуту).
За пунктом 11.3.5 статуту при виході з Товариства учасник зобов`язаний надати Товариству в строк не менше тридцяти днів до дати виходу директору нотаріально посвідчену заяву про це.
Відповідно до пунктів 11.1., 11.2., 11.1.11. статуту учасник має право брати участь в управлінні Товариством особисто або через свого представника; передавати свої повноваження на загальних зборах іншому учаснику або його представнику; вийти з Товариства, у тому числі шляхом відступлення своїх частик з дотриманням встановленого законом порядку.
За пунктами 12.1., 12.3. статуту вищим органом Товариства є загальні збори його учасників, до компетенції яких, зокрема, відноситься: внесення змін до статуту та документів, які регулюють внутрішню діяльність Товариства; прийняття рішення про ліквідацію Товариства (12.3.8), попереднє ухвалення рішень щодо здійснення Товариством угод, предмет яких перевищує 500 000,00 грн (12.3.21).
Рішення загальних зборів приймається простою більшістю від числа присутніх на зборах, крім питань, визначених пунктами 12.5. та 12.6. цього статуту. З питань, визначених пунктами 12.3.1., 12.3.2., 12.3.7., 12.3.8., 12.3.19.-12.3.21. статуту, рішення вважається прийнятим, якщо за нього проголосували учасники, що володіють у сукупності більше 50% загальної кількості голосів. Загальні збори вважаються правомочними, якщо на них присутні учасники чи їх представники, що володіють у сукупності більш як 60% загальної кількості голосів (пункти 12.4., 12.5., 12.9. статуту).
Відповідно до пунктів 21.1., 21.4. статуту припинення діяльності Товариства здійснюється шляхом його реорганізації або ліквідації з дотриманням вимог чинного законодавства. Товариство ліквідується за рішенням загальних зборів або на підставах, передбачених законом.
З наявної у матеріалах справи копії заяви ОСОБА_2 від 16 вересня 2014 року, яка адресована загальним зборам учасників Товариства, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Іванченко О.Л. та зареєстрованої у реєстрі за № 1660, вбачається, що вказаний учасник заявив про свій вихід зі складу учасників (засновників) Товариства, а також мав намір припинити свою участь у Товаристві шляхом відступлення (передачі) у повному обсязі належної йому частки у розмірі 500,00 грн (що становить 50% статутного капіталу Товариства) іншому учаснику Товариства - ОСОБА_1 , з дотриманням вимог чинного законодавства щодо відповідної процедури юридичного оформлення переходу до правонаступника відповідних прав на умовах, що були попередньо узгоджені. У цій же заяві зазначено, що ОСОБА_2 не має жодних претензій, у тому числі майнових, до Товариства.
Як зазначав ОСОБА_1 у своєму позові, вказана заява ОСОБА_2 не була подана до суб`єкта державної реєстрації для внесення змін до відомостей про Товариство в ЄДР у встановленому законом порядку. У свою чергу, ОСОБА_2 з 2014 року участі в управлінні Товариством не бере, що унеможливлює скликання та проведення правомочних загальних зборів Товариства, а також прийняття ними визначених статутом та чинним законодавством рішень. На підтвердження вказаних обставин позивач подав до суду копію запрошення (повідомлення) від 11 грудня 2025 року на позачергові загальні збори учасників Товариства, адресованого ОСОБА_2 . З цього повідомлення вбачається, що директором Товариства - ОСОБА_1 , були скликані позачергові загальні збори учасників Товариства на 26 грудня 2025 року о 10:00 год за адресою: АДРЕСА_1 . До порядку денного було включено такі питання: підсумки роботи Товариства за останні 10 років; ліквідація Товариства. До вказаного повідомлення позивачем були долучені докази його направлення ОСОБА_2 на адресу: АДРЕСА_1 . 
Однак, відомості про результати проведення вказаних позачергових загальних зборів у матеріалах справи відсутні, і позивачем до суду подані не були.
На думку позивача, вказані обставини вказують про наявність підстав для ліквідації Товариства в судовому порядку.
Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Загальний порядок створення юридичної особи унормовано статтею 87 ЦК України. Відповідно до частини 4 вказаної статті юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.
Юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення (частина 1 статті 89 ЦК України).
За змістом пунктів 4, 6 частини 1 статті 1 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" (далі - Закон) державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців (далі - державна реєстрація) - це офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в ЄДР, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 104 ЦК України юридична особа припиняється лише шляхом реорганізації або ліквідації. Згідно із частиною 2 вказаної статті юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до ЄДР запису про її припинення.
Разом із цим, стаття 110 ЦК України визначає вичерпний перелік підстав для ліквідації юридичної особи зокрема: за рішенням її учасників, суб`єкта управління державної або комунальної власності або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, в тому числі у зв`язку із закінченням строку, на який було створено юридичну особу, досягненням мети, для якої її створено, а також в інших випадках, передбачених установчими документами; за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи через допущені при її створенні порушення, які не можна усунути, за позовом учасника юридичної особи або відповідного органу державної влади; за рішенням суду про ліквідацію юридичної особи в інших випадках, встановлених законом, - за позовом відповідного органу державної влади.
Отже, вказаною нормою, на яку посилався позивач у своєму позові, чітко визначено, що ліквідація юридичної особи в судовому порядку за позовом учасника Товариства можлива виключно у випадку наявності порушень при створенні такої юридичної особи, які не можна усунути. Інші випадки ліквідації юридичної особи в судовому порядку за позовом її учасника чинним законодавством не передбачені.
Крім того, підставою для ухвалення рішення про ліквідацію юридичної особи за позовом її учасника можуть бути не будь-які порушення, а лише ті, що не можна усунути, тобто такі, що є істотними.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 13 червня 2023 року в справі № 925/504/22.
Однак позивачем не було надано доказів на підтвердження наявності обставин, що вказують на існування будь-яких порушень при створенні Товариства. Доводи про наявність зазначених обставин не були покладені в основу позову ОСОБА_1 ..
У свою чергу, норма статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", на яку також посилався позивач, не містить положень щодо можливості ліквідації юридичної особи у разі неможливості здійснення нею господарської діяльності, зокрема внаслідок відсутності її учасника, а містить лише загальний перелік документів, які подаються суб`єктом державної реєстрації для внесення запису до ЄДР про ліквідацію юридичної особи.
При цьому судом враховано, що подана позивачем копія запрошення ОСОБА_2 на позачергові загальні збори від 11 грудня 2025 року жодним чином не підтверджує обставин неприбуття вказаного учасником Товариства на відповідні позачергові загальні збори, оскільки відомості про результати їх проведення в матеріалах справи відсутні.
Крім того, відповідно до пункту 12.8 статуту, порядок денний загальних зборів учасників повідомляється кожному учаснику не пізніше ніж за 30 днів до початку зборів.
Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України "Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю" (далі - Закон) загальні збори учасників скликаються у випадках, передбачених цим Законом або статутом товариства, а також з ініціативи виконавчого органу товариства.
Частинами 2-5 статті 32 вказаного Закону передбачено, що виконавчий орган товариства скликає загальні збори учасників шляхом надсилання повідомлення про це кожному учаснику товариства. Виконавчий орган товариства зобов`язаний повідомити учасників товариства не менше ніж за 30 днів до запланованої дати проведення загальних зборів учасників, якщо інший строк не встановлений статутом товариства. Повідомлення, передбачене частиною 3 цієї статті, надсилається поштовим відправленням з описом вкладення. Статутом товариства може бути встановлений інший спосіб повідомлення. У повідомленні про загальні збори учасників зазначаються дата, час, місце проведення, порядок денний.
У порушення вищевказаних приписів статуту Товариства та чинного законодавства, повідомлення про скликання зазначених позачергових загальних зборів, призначених на 26 грудня 2025 року, було надіслано ОСОБА_2 лише 11 грудня 2025 року.
Докази на підтвердження обставин неприбуття ОСОБА_2 на вказані позачергові загальні збори, як, зокрема, й докази на підтвердження їх скликання в установленому законом і статутом порядку, у матеріалах справи відсутні.
Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовної вимоги ОСОБА_1 про припинення Товариства шляхом його ліквідації в зв`язку з її необґрунтованістю та невідповідністю приписам чинного законодавства.
Враховуючи недоведеність позивачем правових підстав для задоволення його вимоги про припинення Товариства, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні похідних вимог щодо призначення ліквідатором Товариства арбітражного керуючого, визначеного автоматизованою системою та про зобов`язати державного реєстратора внести до ЄДР запис про рішення суду щодо припинення Товариства.
Суд також звертає увагу на те, що за частиною 1 статті 25 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації, або судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".
Отже, саме рішення суду є підставою для внесення відповідних відомостей до ЄДР. Відтак, вимога позивача про зобов`язання державного реєстратора внести відповідні відомості про Товариство до ЄДР також є передчасною.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2019 року в справі № 758/1861/18.
Більш того, позовна вимога про зобов`язання внести зміни до відомостей в ЄДР щодо Товариства фактично адресована невизначеному колу осіб, що виключає можливість її задоволення у запропонованій позивачем редакції. На момент звернення позивача до суду з цим позовом і розгляду даного спору жодним суб`єктом державної реєстрації права та інтереси позивача, які є предметом даного спору, порушені не були, докази зворотнього в матеріалах справ відсутні. Зазначене є додатковою підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.
Інші доводи, на які посилався позивач під час розгляду справи, не прийняті судом до уваги, як необґрунтовані та такі, що не спростовують висновків суду щодо відмови в задоволенні позову.
Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
За таких обставин у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити.
Відповідно до статті 129 ГПК України судові витрати залишаються за позивачем та відшкодуванню не підлягають.
Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 8 квітня 2026 року.

Суддя Є.В. Павленко