Провадження №3/748/343/26
Єдиний унікальний № 748/717/26

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2026 року	м. Чернігів	

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:
головуючого-судді: Костюкової Т.В., 
при секретарі: Гофрик КС., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , особи пенсійного віку, особи з інвалідністю третьої групи, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , 
за частиною 3 статті 154 КУпАП,-
В С Т А Н О В И В:
Із протоколу серії ВАД №772757 від 27.02. 2026 року слідує, що 29.01.2026 року, близько 09.00 год. поблизу вул. Набережна,10 у с. Старий Білоус Чернігівського району, Чернігівської області, у громадському місці собака породи вівчарка власником якої являється ОСОБА_1 , завдала тілесні ушкодження ОСОБА_2 та її собачі під час вигулу. ОСОБА_1 своїми діями вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.154 КУпАП.
У судовому засіданні ОСОБА_1 винним себе не визнав, та пояснив, що його собака «Арчі» породи вівчарка 29.01. 2026 року перебував на присадибній ділянці домогосподарства за адресою: АДРЕСА_1 . На час коли сталася подія він знаходився на території подвір`я і виконував господарські роботи. Будинок огороджений парканом , хвіртка відкривається назовні, за парканом ще сітка не вище одного метру. Його собака знаходився в полі його зору. Однак через деякий час він почув галас за парканом подвір`я внаслідок чого вибіг і побачив , ОСОБА_2 , яка тримає на руках свого собаку, а його собака «Арчі» крутиться біля них намагаючись дотягтись до собаки. . Він відразу підбіг забрав свою собаку, надав медичну допомогу вдома, в подальшому відвіз ОСОБА_2 до лікарні в трампункт КНП «Чернігівська міська лікарня №2» . Їй надали допомогу, зробили вакцинацію, перев`язку і він оплатив 800 грн. В подальшому ОСОБА_3 йому зателефонувала і сказала, що собаку трусить, на що він повідомив, що відвезти її до ветеринарної клініки не може, однак оплатить витрати за огляд собаки, що він і зробив оплативши 2400 грн. В подальшому ОСОБА_2 звернулася до нього, щоб він оплатив капельниці для собаки, однак він проконсультувавшись з ветеринарним лікарем, який вказав, що в цьому не має потреби, сказав ОСОБА_4 що такі крапельниці робити необов`язково, у відповідь на що остання зазначила, що звертатиметься із заявою до поліції. Звертав увагу суду, що відповідальність за ч 3 ст154 КУпАп настає за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також не прибирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну. Правила утримання домашніх тварин встановлюються органами місцевого самоврядування. В протоколі вказано, що 29.01.2026 року, близько 09.00 год. поблизу вул. Набережна,10 у с. Старий Білоус Чернігівського району, Чернігівської області, у громадському місці собака породи вівчарка власником якої являється ОСОБА_1 , завдала тілесні ушкодження ОСОБА_2 та її собаці під час вигулу. Однак він не здійснював вигул тварини, вона перебувала на подвір`ї будинку і почувши рух за парканом перескочила через сітку попередньо штовхнувши хвіртку паркану . Отже відсутня об`єктивна сторона складу адміністративного правопорушення. Просить закрити справу за відсутністю складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.3 ст154 КУпАП.
Суд заслухавши пояснення особи, що притягається до адміністративної відповідальності, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку. 
Адміністративна відповідальність за ч.3 ст.154 КУпАП настає за утримання собак і котів у місцях, де це заборонено відповідними правилами, утримання незареєстрованих собак, приведення їх у громадські місця, вигулювання собак без повідків та намордників (крім собак, породи яких не внесені до Переліку небезпечних порід собак) чи в не відведених для цього місцях, а також неприбирання власником тварини її екскрементів під час перебування тварини у громадському місці (крім вигулювання у спеціально відведених для цього місцях), що спричинили заподіяння шкоди здоров`ю людини або її майну. 
Дана норма закону є банкетною, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших галузей права. Основна особливість бланкетної диспозиції полягає в тому, що така норма має загальний зміст. Конкретизований зміст бланкетної диспозиції передбачає певну деталізацію відповідних положень інших нормативно-правових актів, що наповнює норму більш конкретним змістом, для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.
Згідно положень ст. ст. 1, 9 Закону України «Про захист трварин від жорсткого поводження», собаки відносяться до домашніх тварин. Правила утримання домашніх тварин установлюються органами місцевого самоврядування.
Враховуючи, що диспозиція статті 154 КУпАП є бланкетною, при формулюванні суті правопорушення обов`язковим є зазначення конкретного пункту (пунктів) Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах, який вважається порушеним.
Таким чином, протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 154 КУпАП, має обов`язково містити посилання на відповідний нормативний акт (зокрема відповідні Правила тримання собак), який вважається порушеним та має бути викладено його зміст.
Всупереч зазначеному у протоколі про адміністративне правопорушення йдеться про вчинення ОСОБА_5 правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, проте, не зазначено вимоги якого нормативно-правового акту (стаття, частина, пункт) були ним порушені, що є невід`ємною частиною об`єктивної сторони даного адміністративного правопорушення.
До протоколу додано письмові поясненням ОСОБА_2 від 31.01.2026; відповідно до яких ОСОБА_2 показала, що собака ОСОБА_1 перебував на подвір`ї і побачивши її з собакою перестрибнув через паркан, а відповідно вигул собаки ОСОБА_1 не здійснював; письмові пояснення ОСОБА_1 від 27.02.2026, якими останній пояснив , що собака була на подвірї його домогосподарства, однак почувши іншу собаку біля паркану штовхнула двері паркану, які відчинилися, та перестрибнула через огорожу, які свідчать про те, що вигул собаки не здійснювався. Протокол про адміністративне правопорушення сам по собі без підтвердження іншими доказами не є доказом на доведення вини у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 3 ст 154 КУпАП, а відповідно зібрані докази не підтверджують обставин вигулу собаки , що вказано у фабулі протоколу. Також суд зауважує, що згідно даних викладених у протоколі подія мала місце 29.01. 2026 року в той час як протокол складено 27.02. 2026 року, при тому що пояснення надавалися ОСОБА_2 30.01. 2026 року. 
Окрім того, в матеріалах справи не визначений розмір заподіяної шкоди і не зібрано доказів на підтвердження суб`єктивної сторони правопорушення. 
Частиною 2 статті 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Обов`язок щодо належного складання протоколу про адміністративне правопорушення, який в порядку ст. 251 КУпАП є одним з доказів в справі про адміністративне правопорушення, та надання доказів на підтвердження викладених в протоколі відомостей, покладається на особу, яка має право складати відповідний протокол, та не може бути перекладено на суд.
Законодавство України про адміністративні правопорушення має каральну направленість, а тому, з урахуванням принципів і загальних засад Кодексу України про адміністративні правопорушення, практики Європейського Суду з прав людини, передбачається принцип презумпції невинності особи, поки її винуватість не буде доведена у встановленому законом порядку..
Суд не вправі самостійно змінювати на шкоду особі фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка. по суті, становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися в суді. Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, суд неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст.бКонвенції прозахист правлюдини іосновоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» від 09.06.2011 р.. заява №16347/02 та Малофєєва проти Росії» від 30.05.2013 р.. заява №36673/04).
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може грунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Слід окремо зауважити , що в матеріалах справи відсутні відомості, необхідні для ідентифікації собак, які згідно санкції ч.3 ст.154 КУпАП підлягають конфіскації.
Відповідно до ч. 1 ст. 29 КУпАП, конфіскація предмета, який став знаряддям вчинення або безпосереднім об`єктом адміністративного правопорушення, полягає в примусовій безоплатній передачі цього предмета у власність держави за рішенням суду.
Статтею 265-5 КУпАП встановлено, що за наявності підстав вважати, що власником тварини вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді конфіскації тварини, особа, уповноважена на складання протоколу про адміністративні правопорушення відповідно до статей 88-1, 89 та 154 КупАП, тимчасово вилучає тварину до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Про тимчасове вилучення тварини складається протокол або робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.
Порядок тимчасового вилучення тварини визначається Кабінетом Міністрів України.
До тимчасового вилучення тварини застосовуються положення цього Кодексу щодо тимчасового вилучення речей та документів з урахуванням особливостей, встановлених цією статтею.
При цьому у відповідності до Порядку тимчасового вилучення тварин у справах про адміністративні правопорушення, затвердженого Постановою КМУ від 08.09.2023 року № 1010, тимчасове вилучення тварини здійснюється не пізніше наступного дня після виявлення адміністративного правопорушення.
Уповноважена особа складає протокол про тимчасове вилучення тварини за формою згідно з додатком 1 або робить запис у протоколі про адміністративне правопорушення, в якому зазначає біологічний вид, породу, приблизний вік, стать, зовнішній вигляд та інші індивідуалізуючі ознаки вилученої тварини.
Проте органом, який складав протокол про адміністративне правопорушення, ані в самому протоколі про адміністративне правопорушення, ані в окремому протоколі про тимчасове вилучення тварини (який зовсім не складався), не вказано біологічний вид, приблизний вік, стать, зовнішній вигляд та інші індивідуалізуючі ознаки вилученої тварини, зазначено лише, що собака є небезпечної породи, що в свою чергу позбавляє можливості вірно ідентифікувати таку тварину з-поміж інших тварин даної породи, та відповідно застосувати такий вид покарання, як конфіскація, а також в подальшому унеможливлює виконання такого рішення суду. Відсутність цих відомостей позбавляє суд можливості вирішити питання щодо конфіскації тварини.
Крім того, матеріали справи не містять відомостей про ознаки тварини, яка скоїла напад, за якими дана тварина має бути ідентифікована, крім породи (окрас, стать, кличка, вік собаки та інші прикмети).
Таким чином, всупереч вимогам чинного законодавства, фабула правопорушення у протоколі не відповідає диспозиції ч. 3 ст. 154 КУпАП, у той час, як ЄСПЛ у справі "Карелін проти Росії" ("Karelin v. Russia", заява N 926/08, рішення від 20.09.2016 р.) розглянув ситуацію, коли національний суд при розгляді справи про адміністративне правопорушення без участі сторони обвинувачення, що цілком відповідало нормам російського законодавства, ініціював дослідження доказів обвинувачення та за результатами дослідження доказів притягнув особу до відповідальності, уточнивши в судовому рішенні фабулу правопорушення, усунувши певні розбіжності та неточності, які мали місце в протоколі про адміністративне правопорушення. При цьому, за логікою ЄСПЛ, за умови відсутності сторони обвинувачення та при наявності певної неповноти чи суперечностей, суду не залишилося нічого іншого, як взяти на себе функції сторони обвинувачення, самостійно відшукуючи докази винуватості особи, що становить порушення ч. 1 ст. 6 Конвенції в частині дотримання принципу рівності сторін і вимог змагального процесу (за цих умов особа позбавлена можливості захищатися від висунутого проти нього обвинувачення перед незалежним судом, а навпаки вона має захищатися від обвинувачення, яке, по суті, судом підтримується).
Тим самим, таке уточнення фабули судом є неприйнятним з наведених передумов.
Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення.
Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато,а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.
Враховуючи викладене, суд не вбачає в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП, а тому провадження по справі підлягає закриттю.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 247, 283, 284 КУпАП,
П О С Т А Н О В И В:
Закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 154 КУпАП.
Постанова може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя Т.В.Костюкова