ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
вул. Симона Петлюри, 16/108, м. Київ, 01032, тел. (044) 235-95-51, е-mail: inbox@ko.arbitr.gov.ua

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" квітня 2026 р.  м. Київ Справа № 911/280/26 

Суддя О.В. Конюх, при секретарі судового засідання Антоненко В.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецагроторг», 
м. Миколаїв,
до відповідача Фізичної особи-підприємця Сахніка Андрія Анатолійовича, м. Вишневе Київської області,
про стягнення 111 000,00 грн.,

без виклику представників;
СУТЬ СПОРУ:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Спецагроторг», м. Миколаїв (далі по тексту – ТОВ «Спецагроторг») 02.02.2026 через систему «Електронний суд» звернулося до Господарського суду Київської області з позовною заявою вих.№27/01-1 від 31.01.2026 до відповідача – Фізичної особи-підприємця Сахніка Андрія Анатолійовича, м. Вишневе Київської області (далі по тексту – ФОП Сахнік А.А), в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача 111 000,00 грн. попередньої оплати.
Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові втирати по справі в сумі 13 028,00 грн., з яких 3028,00 грн. судового збору, 10 000,00 грн. витрат на правову допомогу адвоката. 
Позов обґрунтований тим, що між сторонами був укладений договір поставки в спрощений спосіб. 23.01.2024 ТОВ «Спецагроторг» перерахувало на рахунок ФОП Сахніка А.А. попередню оплату за товар в сумі 111 000,00 грн. за платіжною інструкцією №215 від 23.01.2024. 
Позивач твердить, що відповідач не поставив товар та не повернув суму попередньої оплати, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом.
Ухвалою Господарського суду Київської області від 09.02.2026 відкрито провадження у справі №911/280/26 за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.
Цією ж ухвалою суд зобов`язав відповідача подати суду у строк 15 днів з дати отримання цієї ухвали докази поставки товару, вказаного у рахунку-фактурі №22.01/2024 від 22.01.2024 або докази повернення коштів у сумі 111 000,00 грн., отриманих згідно платіжною інструкцією №215 від 23.01.2024 (ч.2 ст. 74 ГПК України).
Відповідно до ч.7 ст. 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.
Копію ухвали від 09.02.2026 про відкриття провадження у справі було надіслано та доставлено до електронного кабінету ФОП Сахніка А.А. 09.02.2026 о 18:40, про що складено та долучено до матеріалів справи довідку Господарського суду Київської області про доставку електронного листа.
Враховуючи положення статті 242 ГПК України, відповідно до яких якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, ухвала вважається врученою 10.02.2026, гарантований статтею 165 ГПК України п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву сплив 25.02.2026.
Розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи у порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України.
Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться (ч. ч. 1-2 ст. 252 ГПК України).
Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 248 Господарського процесуального кодексу України).
Суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).
Згідно з частиною 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Станом на 07.04.2026 відповідач відзив на позов та докази на його підтвердження не подав.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.
Розглянувши позов ТОВ «Спецагроторг» до ФОП Сахніка А.А. про стягнення 111 000,00 грн., всебічно та повно вивчивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, господарський суд
УСТАНОВИВ:
Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах - позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо. Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №909/948/18.
Рішенням Господарського суду Київської області від 04.07.2024 у справі №911/2007/24, яке набрало законної сили, встановлено, що відповідач виставив позивачу для оплати рахунок-фактуру №22.01/2024 від 22.01.2024 на суму 882 000,00 грн. без ПДВ на оплату товару: комплект для збирання БПЛА FPV 7``KAMIKADZE в кількості 90 штук.
За період з 23.01.2024 по 24.01.2024 позивач здійснив оплату вказаного рахунку платіжними інструкціями №215 на суму 111 000,00 грн., №213 на суму 229 000,00 грн., №210 на суму 229 000,00 грн., №211 на суму 313 000,00 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку в АТ «ОТП Банк». В призначенні вказаних платіжних документів зазначено: «оплата за товар, згідно Рахунку-фактури №22.01/2024 від 22 січня 2024 р. без ПДВ».
Одним з основоположних принципів приватноправового регулювання є закріплений в пункті 3 статті 3 та статті 627 ЦК України принцип свободи договору, відповідно до якого укладення договору носить добровільний характер і ніхто не може бути примушений до вступу в договірні відносини.
Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частин першої, другої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Частинами першою, другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Враховуючи, що зміст відносин сторін вбачається з документів, якими обмінялися сторони (рахунок на оплату із назвою та кількістю товару та його ціною, платіжна інструкція із посиланням на реквізити рахунку), у рішенні Господарського суду Київської області від 04.11.2024 у справі №911/2007/24 встановлено, що між сторонами укладено господарський договір поставки у спрощений спосіб.
Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. 
Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Змістом зобов`язань сторін за договором поставки є сплата коштів покупцем ТОВ «Спецагроторг» за товар у кількості, асортименті та за ціною, які визначені у рахунку-фактурі №22.01/2024 від 22.01.2024, що породжує для продавця ФОП Сахніка А.А. негрошове зобов`язання поставити узгоджений та оплачений товар.
Здійснена позивачем на рахунок відповідача сплата коштів за платіжною інструкцією №215 від 23.01.2024 за своєю суттю є попередньою оплатою. 
Відповідно до частини 2 ст. 693 ЦК України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Вказана норма надає право покупцю діяти альтернативно на власний розсуд, а саме або вимагати передання оплаченого товару, або повернути кошти.
Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю.
У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певного визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.
Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову (постанова КГС ВС від 15.02.2024 у справі №910/3611/23).
Договором між сторонами не було встановлено строк (термін) виконання постачальником зобов`язання з поставки товару; також не було передбачено порядку поставки та місця передачі товару. 
Відповідно до частини 2 ст. 530 ЦК України якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
27.05.2024 листом №5405611515551 позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення грошових коштів, в якій ТОВ «Спецагроторг» зазначило, що станом на 14.05.2024 поставка замовленого товару належним чином не відбулась. ТОВ «Спецагроторг», посилаючись на ч.3 ст. 612 ЦК України, повідомило ФОП Сахніка А.А., що подальше виконання поставки «комплектів для збирання БПЛА FPV 7 Kamikadze» в кількості 90 шт. втратило інтерес для ТОВ «Спецагроторг». Відтак, ТОВ «Спецагроторг» вимагало повернути 882 000,00 грн. протягом 7 днів.
08.08.2024 листом №5405600001360 позивач звернувся до відповідача з повторною вимогою від 07.08.2024 про повернення коштів, сплачених відповідно до рахунку-фактури №22.01/2024 від 22.01.2024.
24.10.2024 листом №5400400036310 позивач звернувся до відповідача із вимогою про поставку товару в порядку ч.2 ст. 530 ЦК України, в якій ТОВ «Спецагроторг» просило ФОП Сахніка А.А. поставити спірний товар на відділення «Нової Пошти» №3 в м. Миколаїв, вул. Космонавтів, 83А.
Вказаний лист повернувся відправнику 31.10.2024 у зв`язку з відмовою адресата. 
З огляду на положення ч.2 ст. 530 ЦК України, строк поставки товару сплив 07.11.2024.
15.11.2024 листом №5405611541730 позивач звернувся до відповідача із заявою про втрату інтересу до подальшого виконання зобов`язання (в порядку ч. 3 ст. 612 ЦК України), в якій позивач вказав про втрату інтересу до подальшого виконання зобов`язання ФОП Сахніком А.А. з поставки товару (комплектів для збирання БПЛА FPV 7 Kamikadze» в кількості 90 шт.), у зв`язку з чим ТОВ «Спецагроторг» просить повернути суму отриманої відповідачем попередньої оплати, зокрема 111 000,00 грн. за платіжною інструкцією №215 від 23.01.2024.
26.01.2026 листом №5405611672150 позивач повторно звернувся до відповідача із заявою про втрату інтересу до подальшого виконання зобов`язання.
Відповідно до ч.3 ст. 612 ЦК України якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Частиною 2 статті 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.
ФОП Сахнік А.А. доказів поставки товару у семиденний строк з дня пред`явлення вимоги або в інший строк, або доказів повернення суми попередньої оплати у розмірі 111 000,00 грн., суду не подав, в тому числі на вимогу п.2 ухвали від 09.02.2026 про відкриття провадження, яка набрала законної сили та є обов`язковою для виконання на всій території України.
З огляду на те, що відповідач не поставив спірний товар та не повернув позивачу суму попередньої оплати, вимога позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 111 000,00 грн. є документально підтверджена, законна та така, яку слід задовольнити повністю.
За таких обставин, повно та ґрунтовно дослідивши матеріали справи, перевіривши на відповідність закону та дійсним обставинам справи розрахунки заборгованості, суд задовольняє позов ТОВ «Спецагроторг» повністю та ухвалює рішення про стягнення з ФОП Сахніка А.А. 111 000,00 грн. основного боргу.
Звертаючись до суду з позовом, позивач за квитанцією №1211-9830-3288-8418 від 27.01.2026 сплатив судовий збір у розмірі 3 328,00 грн. 
Разом із тим, враховуючи, що позовна заява була подана 31.01.2026 через систему «Електронний суд», судовий збір мав розраховуватись із застосуванням понижуючого коефіцієнту 0,8 згідно з ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» та за відповідною ставкою прожиткового мінімуму встановленого законом на 1 січня календарного року.
У зв`язку із задоволенням позову, суд, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладає на відповідача відшкодування позивачу сплаченого судового збору у мінімальному встановленому законом розмірі 2 662,40 грн. повністю.
Суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права вирішити питання повернення надміру сплаченого судового збору у спосіб звернення до суду з відповідним клопотанням відповідно до п.1 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір».
Звертаючись із позовом, позивач зазначив, що поніс витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. Щодо включення до судових витрат витрати на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.
Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
За приписами ст. 2 ГПК України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Статтею 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
За змістом частини другої статті 126 ГПК України до витрат на професійну правничу допомогу належать розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката.
09.01.2026 між Адвокатським об`єднанням «Адвокатська фірма «Правозахисник» (адвокат) та ТОВ «Спецагроторг» (клієнт) був укладений договір-доручення №09/01-1 про надання правової допомоги, за умовами якого:
- предметом даного договору є надання адвокатом усіма законними методами та способами правової допомоги клієнту щодо підготовлення, підписання та передачі до Господарського суду Київської області позовної заяви про стягнення з ФОП Сахніка А.А. 111 000,00 грн. (перерахованих за платіжною інструкцією №215 від 23.01.2024) (п.1.1);
- вартість правових послуг визначається сторонами в протоколі узгодження договірної ціни, який є невід`ємною частиною цього Договору (п.1.3);
- гонорар адвоката погоджується за взаємною угодою сторін та оформляється додатковою угодою до цього договору, або протоколом узгодження договірної ціни, який є невід`ємним додатком до цього договору (п.4.2);
- цей договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2029 (п.3.1).
Разом з договором сторони підписали протокол №1 узгодження договірної ціни (додаток 1 до договору), яким погоджено, що вартість підготовки та подачі заяви (позовної заяви) з додатками до Господарського суду Київської області становить 10 000,00 грн.
09.01.2026 адвокат виставив клієнту рахунок-фактуру №11 на суму 10 000,00 грн. за надані правові послуги з підготовки та подачі позовної зави про стягнення з ФОП Сахніка А.А. 111 000,00 грн.
Суд звертає увагу на те, що надані позивачем документи на підтвердження розміру понесених ним витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію, зокрема, пропорційності, співмірності та розумної необхідності таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена у додаткових постановах Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 910/2170/18, від 18.06.2019 у справі №922/3787/17, а також у постанові Верховного Суду від 25.08.2022 у справі № 911/3323/14.
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Вирішення питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони ураховуючи як те, чи були вони фактично несені, так і оцінювати їх необхідність (постанова КЦС ВС від 23.10.2024 у справі №753/25081/21).
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.
Здійснивши аналіз заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу із складністю справи та виконаних адвокатом робіт, суд встановив, що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, наданими адвокатом обсягом послуг, втраченим ним часом на надання таких послуг та відповідають критерію розумної необхідності.
Суд враховує, що позивач подав декілька аналогічних позовів, зокрема у справу №911/2007/24, у якій судом було встановлено обставини спірних правовідносин та викладено правову позицію; суд також враховує, що справа №911/280/26 не є складною для спеціаліста-правника, не потребувала значного часу для вивчення релевантного законодавства та судової практики, а також не містить великої кількості первинних документів, які потрібно було вивчити.
Суд вважає заявлену суму судових витрат позивача на правову допомогу в розмірі 5000,00 грн. розумно необхідною, співмірною та обґрунтованою, тому саме така сума належить до включення до судових витрат по справі та розподілу між сторонами відповідно до ст. 129 ГПК України.
З огляду на викладене, суд включає до судових витрат по справі витрати позивача на професійну правову допомогу в сумі 5000,00 грн., та покладає на відповідача відшкодування позивачу вказаних витрат повністю.
Керуючись статтями 4, 12, 73-92, 126, 129, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецагроторг» задовольнити повністю.
2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Сахніка Андрія Анатолійовича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Спецагроторг» (54055, м. Миколаїв, вул. 1 Слобідська, 8-А, ідентифікаційний код 39828342)
111 000,00 грн. (сто одинадцять тисяч гривень нуль копійок) передоплати,
5 000,00 грн. (п`ять тисяч гривень нуль копійок) витрат на професійну правничу допомогу,
2662,40 грн. (дві тисячі шістсот шістдесят дві гривні сорок копійок) судового збору.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту рішення відповідно до ст. ст. 240-241 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя О.В. Конюх