Справа № 452/3430/24 Головуючий у 1 інстанції: Казан І.С. 
Провадження № 22-ц/811/2967/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
06 березня 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі: 
головуючої: Н.П. Крайник 
суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри
секретар: Л.М. Чиж 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 – ОСОБА_2 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

в с т а н о в и в: 

14.09.2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області, в якому просила визнати протиправним та скасувати наказ в.о. начальника Відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Богдана Лисейка №178/к/т від 16.08.2024 року «Про звільнення ОСОБА_3 », поновити її на посаді директора Комунального закладу «Гімназія №9 ім. Андрія Струся м. Самбора Самбірської міської ради Львівської області» з 17.08.2024 року, стягнути на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.08.2024 року по день поновлення на посаді та понесені судові витрати.
Позов обґрунтовувала тим, що з 2015 року вона працювала директором Комунального закладу «Гімназія №9 ім. Андрія Струся м. Самбора Самбірської міської ради Львівської області». Наказом в.о. начальника Відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Богдана Лисейка №178/к/т від 16.08.2024 року «Про звільнення ОСОБА_3 » вона була звільнена з посади директора гімназії відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 К3пП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, передбачених пп. 2.2.22 п. 2 розділу 2 Контракту №1 з керівником комунального закладу загальної середньої освіти м. Самбора Львівської області від 30 червня 2020 року, що призвело до виникнення надзвичайної ситуації (вибуху) в приміщенні харчоблоку гімназії. Зазначала, що оспорюваний нею наказ про звільнення прийнято з порушеннями вимог чинного закону, згідно положень якого дисциплінарне стягнення застосовується роботодавцем безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не враховуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці, при цьому дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Разом з тим, зазначений вище наказ про її звільнення винесено роботодавцем за межами строку накладення дисциплінарного стягнення. Крім того зазначала, що не є одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків тривале, неналежне «керування» роботою установи, ослаблення контролю за роботою підлеглих тощо, про що зазначено в оспорюваному наказі, зі змісту якого незрозуміло, за яке саме одноразове грубе порушення вона звільнена з посади, яку конкретну дію чи бездіяльність, яка могла призвести до виникнення надзвичайної ситуації (вибуху) в приміщенні харчоблоку гімназії вона вчинила. Вважала порушеним порядок проведення службового розслідування, яке тривало більше встановлених законом строків, а також зазначала про те, що під час її ознайомлення з Актом був відсутній один з членів комісії. Вважала, що дисциплінарне стягнення у виді звільнення її з роботи відповідачем застосовано без урахування надісланих нею листів, звернень і запитів щодо забезпечення належного рівня здобуття освіти та матеріальної бази у школі. Оскільки Гімназія не має фінансової автономії, вона без необхідних кошторисних призначень не могла сама забезпечити дотримання і забезпечення в школі тих чи інших заходів, які в першу чергу залежать від фінансування, проведеного відповідачем. При цьому, вона власним коштом проходила обов`язкове навчання з дотримання техніки безпеки, належно виконувала свої посадові обов`язки. Щодо встановлених в Акті обставин про пристрій, що вибухнув, вона зазначала, що у всіх балансових списках, які надавалися інвентаризаційній комісії відповідачем, значився «котел харч.» під номером 10431141. Фактично цей «котел харч» і є бойлер - саме той водонагрівальний пристрій, завдяки якому в харчоблоці школи була наявна гаряча вода та організовано гаряче харчування. Він був установлений до її приходу на посаду директора закладу освіти у 2012 році, ще у попередньому закладі освіти, на базі якого у 2015 році була створена школа та від якого вона отримала наявні в закладі матеріальні цінності. Наявність гарячої води в харчоблоці школи (лише в харчоблоці, більше в ніяких приміщеннях школи не було гарячої води) кожного року підтверджувалася комісією з представників Відділу освіти в актах про готовність школи до навчального року. Зокрема, в акті прийому готовності до нового 2022/2023 навчального року, складеному комісією відповідно до наказу Відділу освіти №54 від 02.08.2022 року (до складу комісії входили також представники поліції, Держпродспоживслужби та цивільного захисту), було зазначено про наявність гарячої води у харчоблоці. Про наявність гарячої води в харчоблоці також було зазначено у щорічних звітах ЗНЗ-1. Таким чином справність водонагрівача, що вибухнув, щороку перевірялася комісією, якою не було встановлено жодних зауважень до роботи такого. Просила позов задоволити.
Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 до відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Львівської області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовлено.
Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .
Вважає його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
Зазначила, що ОСОБА_1 надала суду вичерпні обґрунтування на підтвердження підставності пред`явлених нею позовних вимог, посилаючись на порушення відповідачем строків дисциплінарного провадження, відсутність чіткого визначення складу дисциплінарного проступку, ігнорування обставин, що виключають вину працівниці у виникненні надзвичайної ситуації, процедурні порушення під час службового розслідування, а також належні докази на підтвердження недоведеності наявності «одноразового грубого порушення трудових обов`язків». При цьому, відповідачем не підтверджено достатніми доказами одноразове грубе порушення трудових обов`язків позивачкою, не спростовано порушення строків притягнення до адміністративної відповідальності останньої, що свідчить про порушення роботодавцем порядку застосування дисциплінарного стягнення. Крім того, в оспорюваному наказі про звільнення ОСОБА_1 не зазначено конкретних дій позивача, за які її притягнуто до відповідальності, кваліфікація вчиненого нею проступку.Вважає, що Акт службового розслідування не є актом фіксації такого проступку, оскільки він не містить даних про конкретну дію позивачки, що безпосередньо призвела до вибуху у харчоблоці навчального закладу, а лише загальну інформацію про подію, що відбулася. Крім того, у самому акті не проаналізовано причинно-наслідковий зв`язок між можливою бездіяльністю позивачки та надзвичайною ситуацією. Службове розслідування було проведене з істотними порушеннями, а процедура ознайомлення з актом не відповідала вимогам Порядку №950, що порушило права позивачки та є самостійною підставою для визнання результатів службового розслідування недійсними. Таким чином, наказ про звільнення позивачки з роботи є незаконним, а висновки суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог необґрунтованими, однобічними та такими, що порушують засади справедливого судового розгляду трудового спору, що є достатньою підставою для скасування оскаржуваного рішення та задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.
Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позов задовольнити.
У засіданні колегії суддів Цимбрила О.М. та її представник Мельник Л.Я. скаргу підтримали з підстав, наведених у ній, просили скаргу задоволити.
Представник відповідача Калиняк І.В. проти скарги заперечив. 
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів. 
Відповідно до ст. 4 ЦПК України до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.
Згідно положень ст.ст.12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. 
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).
Положеннями ст.3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. 
Статтею 41 КЗпП України передбачено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами.
Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» міститься роз`яснення про те, що при вирішенні питання, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку ним завдано (могло бути завдано) шкоду.
Відповідно до ч.1 ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.
Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків.
Недотримання працівником умов трудового договору та правил внутрішнього трудового розпорядку є порушенням трудової дисципліни.
Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких видів стягнення: догана; звільнення.
Згідно положень ст.147 КЗпП України порушення трудової дисципліни це невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні правил внутрішнього трудового розпорядку, посадових інструкцій, положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.
Відповідно до ст. 148 КЗпП дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.
Обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення здійснюється з дня виявлення не лише факту (події), а саме проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обов`язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв`язку між правопорушенням і шкідливими наслідками, вини працівника. Як правило, місячний строк обчислюється з дня закінчення службового розслідування, проведення перевірки тощо. В той же час роботодавець наділений правом застосувати дисциплінарне стягнення до працівника не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку.
Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постановах від 20 червня 2018 року в справі №516/268/15-ц (провадження №61-14952св18), від 7 жовтня 2019 року в справі №718/801/17 (провадження №61-28428св18), від 9 грудня 2020 року в справі №390/1374/19 (провадження №61-15268св20).
Статтею 149 КЗпП України передбачено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.
Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень і провести дисциплінарне розслідування порушення трудової дисципліни.
Відмова працівника дати письмові пояснення не перешкоджає накладенню на працівника відповідного стягнення.
Відповідно до ч. 3 ст.149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.
Відповідно до ч. 4 ст.149 КЗпП України стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.
Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.
Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обов`язків, закріплених нормами трудового права: КЗпП України, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Дисциплінарним проступком визнаються діяння, що пов`язуються з невиконанням чи неналежним виконанням працівником своїх обов`язків без поважних причин.
Згідно правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 23січня 2019 року в справі № 572/1644/17-ц (провадження № 61-42575св18), порушенням трудової дисципліни визнається невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, тобто для правомірного накладення дисциплінарного стягнення роботодавцем необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку. Невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності. 
Судом встановлено, що 03 червня 2015 року ОСОБА_1 була призначена на посаду директора Самбірської школи-ліцею імені Андрія Струся. У 2022 році тип закладу було змінено на комунальний заклад «Гімназія № 9 ім. Андрія Струся м. Самбора Самбірської міської ради Львівської області».
Відповідно до п. 2.2.22 Контракту №1 з керівником комунального закладу загальної середньої освіти м. Самбора Львівської області від 30 травня 2020 року, укладеного між Відділом освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради та ОСОБА_1 , керівник зобов`язаний створювати в закладі загальної середньої освіти безпечне освітнє середовище, забезпечувати дотримання вимог щодо охорони дитинства, охорони праці, вимог техніки безпеки, передбачених чинним законодавством в межах кошторисних призначень.
Згідно Наказу №46/т від 01.09.2023 року «Про призначення відповідальних за стан охорони праці та безпеки життєдіяльності у Самбірській гімназії №9 ім. Андрія Струся» загальне керівництво охороною праці та відповідальність за створення безпечних і нешкідливих умов праці залишено директором ОСОБА_1 за собою. 
Як убачається з Акту службового розслідування від 22.07.2024 року, проведеного з метою виявлення чи спростування фактів невиконання або неналежного виконання ОСОБА_1 службових обов`язків за фактом надзвичайної ситуації (вибуху), яка виникла 08.09.2023 року о 05.20 год у приміщенні харчоблоку комунального закладу «Гімназії №9 ім. Андрія Струся м. Самбора Самбірської міської ради Львівської області», комісія прийшла до висновку про неналежне виконання службових обов`язків директором закладу ОСОБА_1 упродовж періоду її діяльності, оскільки останньою не вжито заходів щодо проведення первинних, повторних, позапланових, цільових інструктажів з охорони праці, не дотримано періодичності їх проведення, призначено відповідального за стан з охорони праці працівника технічного персоналу, який не мав відповідної кваліфікації, не пройшов навчання та перевірки знань з охорони праці, видано наказ №63/г від 01.09.2023 року «Про відповідального за електрогосподарство Самбірської гімназії № 9 імені Андрія Струся», який перевищує повноваження директора закладу освіти, не вжито заходів щодо періодичного обслуговування водонагрівача-бойлера, його технічного огляду, не забезпечено повноту і точність внесення матеріальних цінностей до інвентаризаційних описів основних засобів, не забезпечено правильне ведення бухгалтерського обліку, не забезпечено виконання всіма підрозділами, службами та працівниками, причетними до бухгалтерського обліку дотримання порядку оформлення та подання до обліку первинних документів матеріальних цінностей, не забезпечено належне укладення договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність з особою, яка призначена відповідальним за збереження будівлі та шкільного майна. 
Враховуючи факти, встановлені комісією під час проведення службового розслідування, за незабезпечення директором Комунального закладу «Гімназія №9 ім. Андрія Струся м. Самбора Самбірської міської ради Львівської області» Цимбрилою О.М. дотримання вимог щодо охорони праці та вимог техніки безпеки, що призвело до виникнення надзвичайної ситуації (вибуху) в приміщенні харчоблоку комунального закладу, рекомендовано в.о. начальника Відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Лисейку Б.Я. застосувати до ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. 
10.08.2024 року (у суботу) ОСОБА_1 ознайомилася з актом службового розслідування від 22.07.2024 року, однак у наданому для ознайомлення акті зазначила, що з висновками комісії вона не погоджується, оскільки встановлені в акті обставини не відповідають дійсності. 
Акт службового розслідування від 22.07.2024 року позивачкою не оскаржувався. 
Зазначений акт долучено до матеріалів кримінального провадження №12023141290000711 від 08.09.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 270 КК України, зареєстрованого по факту вибуху в приміщенні їдальні Гімназії №9 ім. Андрія Струся м. Самбора, досудове розслідування у якому триває.
Судом на підставі показів свідків  ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 встановлено, що останні підтримують складений комісією для проведення службового розслідування Акт службової перевірки навчального закладу від 22.07.24 року та наведені в ньому обставини про встановлені недоліки в діяльності директора навчального закладу ОСОБА_1 , через які 08.09.2023 року о 05.20 год у приміщенні харчоблоку комунального закладу виникла надзвичайна ситуація (вибух). При цьому, комісія для проведення службового розслідування дійшла єдиного висновку про неналежне виконання ОСОБА_1 службових обов`язків як директором навчального закладу протягом періоду діяльності на посаді, письмово вказали на ряд допущених нею трудових порушень. Зокрема, свідок ОСОБА_5 показав, що під час проведення перевірки для встановлення причин вибуху бойлера, фаховими членами комісії було виявлено ряд інших порушень посадових обов`язків, допущених ОСОБА_1 , яка, на його думку, безпосередньо причетна до вибуху бойлера як керівник закладу та голова інвентаризаційної комісії, в обов`язки якої входила щорічна перевірка дотримання техніки безпеки під час експлуатації та обслуговування електроприладів, в тому числі водонагрівача (бойлера), встановленого у харчоблоці навчального закладу. Крім того, свідок зазначив, що маркування харчового котла та бойлера однаковими інвентарними номера свідчить лише про халатність директора у веденні балансових списків матеріальних цінностей, наявних у навчальному закладі.
Наказом в.о. начальника Відділу освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради Богдана Лисейка №178/л/тр від 16.08.2024 року «Про звільнення ОСОБА_3 » позивачку звільнено з посади директора Комунального закладу «Гімназія №9 ім. Андрія Струся м. Самбора Самбірської міської ради Львівської області» 16 серпня 2024 року за одноразове грубе порушення трудових обов`язків, передбачених п. п. 2.2.22, п. 2 розділу 2 Контракту №1 від 30 червня 2020 року, що призвело до виникнення надзвичайної ситуації (вибуху) в приміщенні харчоблоку, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 41 К3пП України.
Звертаючись до суду з позовом про поновлення на посаді директора Комунального закладу «Гімназія №9 ім. Андрія Струся м. Самбора Самбірської міської ради Львівської області»та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ОСОБА_1 посилалася на порушення порядку проведення відповідачем службового розслідування та протиправність прийнятого за результатами цього службового розслідування рішення про її звільнення шляхом винесення відповідного наказу, без урахування вимог закону щодо дотримання строків для застосування зазначеного дисциплінарного стягнення. 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог  ОСОБА_1  про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд першої інстанції виходив з того, що матеріалами справи підтверджено одноразове грубе порушення ОСОБА_1 як керівником Комунального закладу «Гімназія №9 ім. Андрія Струся м. Самбора Самбірської міської ради Львівської області»трудових обов`язків, що свідчить про наявність підстав для притягнення її до дисциплінарної відповідальності шляхом застосування до неї стягнення у виді звільнення з роботи, вибір якого відноситься до повноважень роботодавця. Крім того, суд вважав, що відповідачем дотримано строк, передбачений ст. 148 КЗпП України, для застосування дисциплінарного стягнення за вчинений працівником проступок, оскільки оспорюваний наказ про звільнення ОСОБА_1 винесено не пізніше одного місяця (16.08.2024 року) з моменту завершення службового розслідування (22.07.2024 року), та при обранні такого в повній мірі враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку, заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинений проступок, та попередню роботу працівника.
З таким висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки такі відповідають матеріалам справи та зібраним у справі доказам.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо порушення відповідачем порядку проведення службового розслідування та недотримання процедури її ознайомлення з актом службового розслідування від 22.07.2024 року, не спростовують висновків районного суду щодо дотримання відповідачем передбаченої КЗпП України процедури притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та доведеності факту одноразового грубого порушення нею трудових обов`язків, передбачених п. 2.2.22 п. 2 розділу 2 Контракту №1 від 30 червня 2020 року, укладеного між Відділом освіти виконавчого комітету Самбірської міської ради та ОСОБА_1 , про що зазначено в оспорюваному наказі про її звільнення. 
Інші доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -
у х в а л и в: 

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 16 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови. 
Повний текст постанови складено 06 березня 2026 року.

Головуючий:   Н.П. Крайник 

Судді:    Я.А. Левик

М.М. Шандра