Справа № 172/1362/25
Провадження № 2/172/566/25
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2026 року Васильківський районний суд Дніпропетровської області в складі: головуючого судді - Битяка І.Г. 
за участю секретаря судового засідання - Голубенко Т.В.
позивача - ОСОБА_1 
представника позивача - ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Васильківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В

До суду надійшов вищевказаний позов. В обґрунтування позовних вимог представник позивача ОСОБА_2 вказує, що з29 вересня 2015 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі. Від шлюбу вони мають малолітню доньку - ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка вважає, що відповідача слід позбавити батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 з огляду на таке: він взагалі не цікавиться життям дитини, не переймається здоров`ям дитини, не надає тривалий час будь-якої матеріальної допомоги, у нього з дитиною відсутній духовний зв`язок. Через два місяці після народження дитини відповідач взяв частину коштів, які отримали при народженні дитини, телефон позивачки, її сумку, в яку склав свої речі, і пішов з дому. Позивачка намагалася з ним зв`язатися з приводу забезпечення дитини, але відповідач відмовлявся допомагати і спілкуватися. Не витримавши грубого та принизливого ставлення, постійного ігнорування потреб доньки та фінансового тягаря, який ліг виключно на позивачку, у вересні 2016 року вона подала позов про розірвання шлюбу та призначення аліментів на утримання дитини, а також на її утримання, поки дитина не досягне трирічного віку. З 31 грудня 2015 року по сьогоднішній час відповідач жодного разу не бачив свою доньку і не виявляв уваги до її життя, здоров`я та потреб. За 9 років він навіть жодного разу не зателефонував доньці і не поцікавився її здоров`ям чи життям, не привітав її з жодним днем народження, не подарував жодного подарунка. Відповідач не приймає участі у вихованні та розвитку дитини, не проявляє зацікавленості у спілкуванні, забезпеченні навчання та розвитку доньки, матеріально не утримує, тому таким чином повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Всі спроби позивачки зв`язатися з відповідачем, щоб обговорити його участь у житті дитини та її утриманні відповідач ігнорував. Вважає, що неприйняття участі у вихованні дитини, ненадання їй матеріальної допомоги та втрата сімейного зв`язку є підставою для позбавлення батьківських прав, що жодним чином не порушить інтереси дитини. Просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки.
Позивачка та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити.
Відповідач про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав.
Представник органу опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради Вишневецький Р. надав суду висновок щодо предмета позову та просить прийняти рішення відповідно до поданих документів, чинного законодавств та враховуючи інтереси дитини. 
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що позивачка народила дитину, а через три місяці батько битини пропав. Більше вона його не бачила. З позивачкою проживали через три двора по сусідству, спілкувалися часто. Про батька дитини нічого не чула, і від дитини також. Про нього всі забули. 
Свідок у судовому засіданні ОСОБА_7 пояснив, що після народження дитини у позивачки її чоловік пропав і більше не з`являвся. Не бачив більше його і не спілкувався. Матеріально батько не допомагає зовсім. 
Вислухавши учасників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. 
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 29 вересня 2015 року, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 січня 2020 року розірвано.
Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_4 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 04 травня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 28.03.2016 року і до її повноліття. 
Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на її утримання аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), до досягнення дитиною ОСОБА_4 трирічного віку до ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи стягнення з 23.06.2016 року. 
Згідно з доказами, долученими до позову відповідач не хотів надати згоду на реєстрацію місця проживання дитини, у зв`язку з чим позивачка зверталася до Служби у справах дітей для надання дозволу на реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька, відповідач ніколи не цікавився станом здоров`я доньки в медичному закладі КНП «ДЦПМСД №8» ДМР, в якому ОСОБА_5 є пацієнтом на підставі укладеної декларації, не відвідував дитячий дошкільний заклад КЗДО (ясла-садок) №90 ДМР, який відвідувала ОСОБА_5 з 2017 року по 2022 рік, відповідач не приймав участі у шкільному житті доньки, ніколи не відвідував Дніпровську гімназію № 64 ДМР, де навчається ОСОБА_5 , не цікавився навчанням та успіхами дитини.
У Синельниківському відділі державної виконавчої служби Синельниківського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження ВП № НОМЕР_1, що відкрито на підставі виконавчого листа № 199/2173/16, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 23.06.2016 року про стягнення аліментів на утримання дитини та виконавче провадження ВП № НОМЕР_2, що відкрито на підставі виконавчого листа № 199/4471/16, виданого Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 16.02.2018 року про стягнення аліментів на утримання ОСОБА_1 . 
Станом на 31.05.2025 року заборгованість ОСОБА_3 зі сплати аліментів на утримання дитини складає 224746,50 грн., а на утримання ОСОБА_1 - 10156,72 грн. 
У зв`язку з несплатою відповідачем заборгованості за аліментами державним виконавцем Вороною А. О. 12.10.2021 року були винесені постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами.
Відповідно до результатів обстеження психоемоційного стану ОСОБА_5 , її ставлення до відповідача та інших членів родини викладено у висновку фахівців Дніпровського центру соціально-психологічної допомоги у довідці № 26 від 22.04.2025 року, де зазначено, що позивачка має достатній рівень батьківського потенціалу, між нею та донькою існує емоційний контакт, вона є для дитини авторитетною та домінуючою особою, символізує захист та безпеку, ОСОБА_5 висловила свою думку, що не заперечує щодо позбавлення батьківських прав свого батька, оскільки він її ніколи не виховував, вона його не пам`ятає і бачила тільки на фотографіях.
Згідно зі ст. 164 СК України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки чи піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла 14 років.
Конвенція про права дитини від 20 листопада 1989 року Генеральної Асамблеї ООН, ратифікована Постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року в преамбулі визначає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.
Стаття 3 Конвенції зазначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Відповідно до стаття 9 Конвенції Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. 
Згідно з пунктами 15 та 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 
В ході розгляду справи суд встановив, що сторони у справі є батьками неповнолітньої ОСОБА_4 , 2015 року народження, матір займається вихованням, навчанням та утриманнях доньки, забезпечує усі необхідні умови для її проживання, відповідач без будь-яких об`єктивних на те причин ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, участі у вихованні дитини не бере, не забезпечує нормального фізичного, духовного та морального розвитку, з дитиною не спілкується, матеріально її не утримує, не цікавиться станом її здоров`я, що свідчить про небажання відповідача брати будь-яку участь у житті неповнолітньої дитини. 
При вирішенні справи суд також враховує висновок органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради від 22.10.2025 року, відповідно до якого, хоча й орган опіки та піклування не має об`єктивної можливості надати повноцінно висновок про доцільність/недоцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав, однак у висновку встановлені обставини, що свідчать про відсутність батька у житті неповнолітньої дитини, а також просить вирішити справу в інтересах дитини.
Аналізуючи вищевикладені доводи, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , 2015 року народження, що повністю відповідає інтересам останньої.
Питання про розподіл судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, то з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору.
На підставі вищевикладеного, керуючись Декларацією прав дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року, Конвенцією про права дитини Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, Законом України «Про охорону дитинства», постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 164-165 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 13, 81, 89, 141, 211, 247, 259, 263 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

1. Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа: орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
2. Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
3. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 968,96 грн.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя   І.Г. Битяк