ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2026 року	Львів	Справа №460/10856/25 пров. №А/857/51729/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі № 460/10856/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
місце ухвалення судового рішення 	м. Рівне	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Дорошенко Н.О. 	
дата складання повного тексту рішення	31.10.2025	

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
ОСОБА_1 звернулася до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, у якому просила: 
визнати протиправним рішення відповідача від 09.01.2025 №172450009145 про відмову позивачу у призначенні пенсії; зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи; 
зарахувати до страхового стажу позивача період навчання з 26.07.1984 по 01.06.1986 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ; 
зарахувати до страхового стажу позивача період виплати матеріальної допомоги по безробіттю з 13.07.1999 по 08.01.2000 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_1 ; 
виплатити суму пенсійних виплат, починаючи з дати подання документів на призначення пенсії, а саме з 11.12.2024, які мали бути нараховані і виплачені згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”.
Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі № 460/10856/25 у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції позивач звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що вона, ОСОБА_1 , проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю більше 4 років станом на 01.01.1993 року. Згідно даних територіальної громади села Зірне, вона була прописана за адресою АДРЕСА_1 з 12.01.1989 року, але фактично вже проживала на даному місці із середини грудня 1988 року. Доказом цього є наявність оригіналу Чорнобильського посвідчення категорії 4 Серія НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_1 , яке видається лише за підтвердженням проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 року. Тобто, апелянт вважає, що наявність Чорнобильського посвідчення підтверджує її проживання у зоні посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 року. Також, зазначає, що для підтвердження юридичного факту проживання у зоні посиленого радіо екологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 року, а саме за адресою АДРЕСА_1 нею було подано заяву до Березнівського районного суду Рівненської області від 18.11.2025 року. Засідання суду призначено на 16.12.2025 року, дані справи №555/2597/25. Також, вважає, що Рівненський окружний адміністративний суд не врахував заяви свідчень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про підтвердження факту проживання позивачки у зоні посиленого радіоекологічного контролю із середини грудня 1988 року.
Відповідач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, відповідно до частини 4 статті 304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Про розгляд апеляційної скарги сторони повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду.
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не має право на зниження пенсійного віку, відповідно до норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки станом на 01.01.1993 року позивач проживала на території зони посиленого радіологічного контролю менше 4 років.
Перевіряючи правомірність не зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання з 26.07.1984 по 01.06.1986 згідно із записом трудової книжки серії НОМЕР_1 , то у задоволенні вказаної вимоги судом відмовлено, оскільки позивач не надала ні органу Пенсійного фонду при зверненні із заявою від 11.12.2024, ні суду при звернення з цим позовом атестата, що підтверджує відомості, зазначені в записі №1 трудової книжки серії НОМЕР_3 (дата заповнення 05.06.1986), або довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки.
Що стосується не зарахування до страхового стажу позивача періоду виплати матеріальної допомоги по безробіттю з 13.07.1999 по 08.01.2000, то у задоволенні вказаної вимоги відмовлено, як передчасної.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Рокитне Костопільського (нині Рівненського) району Рівненської області.
Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого Рівненською обласною державною адміністрацією, ОСОБА_1 є громадянкою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 4).
За змістом довідки від 04.12.2024 №778, виданої старостинським округом №2 с. Зірне Березнівської міської ради, позивач зареєстрована та постійно проживає в с. Зірне Березнівського (нині Рівненського) району Рівненської області у періоди з 15.12.1988 по даний час.
Разом з тим, за змістом довідки від 06.01.2025 №11, виданої старостинським округом №2 с. Зірне Березнівської міської ради, позивач зареєстрована та постійно проживає в с. Зірне Березнівського (нині Рівненського) району Рівненської області у періоди з 12.01.1989 по даний час.
11.12.2024 позивач звернулася до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 5 років відповідно до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Рішенням ГУ ПФУ в Рівненській області від 09.01.2025 №172450009145 позивачу відмовлено у призначенні пенсії з підстав не підтвердження факту проживання/роботи у зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01.01.1993 – 4 роки. Вік позивача 55 років 0 місяців 2 дні. Страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 11 місяців 24 дні. Результати розгляду документів, доданих до заяви:
- до страхового стажу не зараховано період навчання з 26.07.1984 по 01.06.1986 згідно із записами трудової книжки серії НОМЕР_3 , оскільки відсутні номер та дата видачі атестату; та не враховано період проходження курсів машинопису в 1989 році згідно зі свідоцтвом №47 від 31.07.1989 у зв`язку з відсутністю інформації про присвоєння кваліфікації;
- до страхового стажу не зараховано період виплати матеріальної допомоги по безробіттю з 13.07.1999 по 08.01.2000 згідно із записом трудової книжки серії НОМЕР_3 , оскільки відсутня інформація, що зазначена виплата здійснювалась у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації. Даний період потребує уточнення, оскільки інформація зазначена в трудовій книжці різниться з довідкою Березнівського управління Рівненської філії Рівненського ОЦЗ від 26.11.2024 №817;
- за результатом акту перевірки достовірності документів, наданих для призначення пенсії про підтвердження факту реєстрації та постійного проживання заявниці в зоні посиленого радіоекологічного контролю від 06.01.2025 №1700-1002-1/94 встановлено розбіжності з даними первинних документів та видано нову довідку від 06.01.2025 №11 згідно з якою підтверджений період проживання ОСОБА_1 в зоні посиленого радіоекологічного контролю станом на 01.01.1993 становить - 3 роки 11 місяців 19 днів (з 12.01.1989 по 31.12.1992 - Рівненська область, Березнівський район, с.Зірне), що не достатньо для визначення права на зниження пенсійного віку.
Вважаючи вказане рішення органу Пенсійного фонду протиправним, позивач звернулася до суду з цим позовом.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.03.2003 року передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року № 796-XII (далі Закон № 796-XII).
Відповідно до абз. 6 п. 2 ч. 1 ст. 55 Закону №796-XII особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" потерпілим від Чорнобильської катастрофи: особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років – на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Отже, умовою для надання пенсій особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю зі зменшенням пенсійного віку на 2 роки, та додатково на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років, є те, що особа повинна була прожити або відпрацювати у цій зоні не менше 4 років станом на 1 січня 1993 року.
У іншому випадку питання про зменшення пенсійного віку не розглядається.
Крім того, початкова величина зниження пенсійного віку 2 роки встановлюється особам, які постійно проживали або постійно працювали у цій зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Додаткове зниження пенсійного віку на 1 рік за кожні 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років визначається залежно від часу проживання, роботи особи у зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії.
Відповідно до статті 15 Закон № 796-XII, підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.
Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.
Відповідно до підпункту 7 пункту 2.1 постанови правління Пенсійного фонду України затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 25 листопада 2005 року № 22-1 (далі - Порядок № 22-1), документами, які підтверджують право на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку потерпілим від Чорнобильської катастрофи є:
документи про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видані органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями);
посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи - за наявності) (при призначенні пенсії згідно зі статтею 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).
Апеляційний суд встановив те, що позивач має статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи категорії 4, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с.12).
Таке посвідчення, згідно з пунктом 4 частини 1 статті 14 Закону № 796-XII, видається особам, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років.
Апеляційний суд наголошує на тому, що позивач має посвідчення, як особа, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю.
Зважаючи на наведене, право на зниження пенсійного віку, кількість років зниження якого залежить від тривалості проживання позивача в зоні посиленого радіоекологічного контролю.
Як випливає з довідки від 06.01.2025 №11, позивач з 12.01.1989 по даний час зареєстрована та проживає в с. Зірне Березнівського (нині Рівненського) району Рівненської області.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 23.07.1991 №106 с. Зірне Березнівського району Рівненської області відноситься до 4 зони посиленого радіологічного контролю.
При цьому, колегія суддів враховує, що пунктом 2 розділу І Закону України від 28.12.2014 №76-VIII у статтю 2 Закону України “Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 27.02.1991 №791а-ХІІ внесено зміни, якими абзац 5 частини другої статті 2 цього закону виключено. Зазначені зміни набрали законної сили з 01.01.2015.
Отже, з 01.01.2015 зона посиленого радіоекологічного контролю виключена з переліку зон радіоактивного забруднення територій, визначених Законом України “Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 27.02.1991 №791а-ХІІ.
Таким чином, довідкою від 06.01.2025 №11 охоплюються період проживання позивача на території зони посиленого радіологічного контролю з 12.01.1989 по 31.12.2014.
Колегія суддів зауважує, що довідка від 06.01.2025 №11 видана після перевірки органом Пенсійного фонду документів, поданих позивачем для оформлення пенсії, за наслідками якої складено акт від 06.01.2025 №1700-1002-1/94, згідно з яким, зокрема, в погосподарській книзі № 5 по селу Зірне Зірненської сільської ради за 1986-1990 роки на сторінці 53 (в книзі прошнуровано і пронумеровано 186 сторінок) є запис про домогосподарство № 409, голови сім`ї ОСОБА_4 , в членах сім`ї значиться запис про ОСОБА_5 , дочку, ІНФОРМАЦІЯ_1 . В графі "вибув" зроблено запис м. Харків, Ковроткацький завод, без дати. Відмітка про прибуття 12.01.1989. За результатами перевірки довідки від 04.12.2024 № 778 (надалі Довідка) встановлено, що мають місце записи про реєстрацію ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в селі Зірне Березнівського району Рівненської області з 12.01.1989 по даний час, яке до 01.01.2015 було включене в перелік радіоактивно забруднених територій внаслідок аварії на ЧАЕС (IV зона), що не відповідає даним довідки (в довідці зазначено період з 15.12.1988 по даний час). Рекомендовано видати оновлену довідку.
Щодо частини періоду проживання позивача на території зони посиленого радіологічного контролю в с. Зірне Березнівського (нині Рівненського) району Рівненської області з 15.12.1988 по 11.01.1989, зазначеного в довідці від 04.12.2024 №778, то таку судом першої інстанції вірно не взято до уваги, оскільки така довідка видана не на підставі відомостей, які є у розпорядженні органу місцевого самоврядування. 
При цьому на переконання колегії суддів, до спірних правовідносин підлягають застосуванню правові висновки Верховного Суду, відображені у постановах від 19.09.2019 у справі №556/1172/17, від 11.03.2024 у справі № 500/2422/23, від 19.09.2024 у справі №460/23707/22, від 02.10.2024 у справі № 500/551/23, від 11.11.2024 у справі №460/19947/23, що виникнення права на зниження пенсійного віку законодавець пов`язує із фактом фізичного перебування особи у зоні радіоактивного забруднення у зв`язку з постійним проживанням, або у зв`язку з роботою в такій місцевості.
Стосовно ж доводів апеляційної скарги про наявність у позивача посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи, то на переконання колегії суддів з урахуванням правового висновку, відображеного Верховним Судом у постанові від 18.03.2025 у справі №460/27065/23, наявність у позивача посвідчення особи, яка постійно проживала на території зони посиленого радіоекологічного контролю (4 категорія) не є безумовною підставою, яка автоматично підтверджує право позивача на зменшення її пенсійного віку та призначення пенсії за п.2 ч.1 ст.55 Закону №796-XII.
Щодо доводів скаржника про те, що для підтвердження юридичного факту проживання у зоні посиленого радіо екологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993 року, а саме за адресою АДРЕСА_1 нею було подано заяву до Березнівського районного суду Рівненської області від 18.11.2025 року, то колегія суддів зазначає, що пенсійний орган розглядає заяву про призначення пенсії станом на момент подання заяви та підтверджуючих доказів.
При цьому, позивач не позбавлена права повторного звернення до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, у разі настання обставин, які на її думку, вказують на наявність підстав для зниження пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ.
Як наслідок суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що звертаючись з заявою до про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону №796-ХІІ, позивач не набула права на призначення такої пенсії.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2025 року у справі № 460/10856/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос