_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/2789/26
Провадження № 2-а/947/50/26

РІШЕННЯ
Іменем України

02.03.2026 м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Цирфи К.А., за участі:
- секретаря судового засідання Дімової Є.В., 
- позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, 
ВСТАНОВИВ:

Позиції позивача та відповідача
У січні 2025 року до Київського районного суду м. Одеси із адміністративним позовом звернувся ОСОБА_1 (далі також – позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі також – відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_2 ) про скасування постанови № 4925 від 06.01.2026 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 29.12.2025 біля свого будинку він був зупинений працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 з вимогою пред`явити військово-облікові документи. У цей час з собою у нього не було ні документів, ні мобільного телефону, оскільки він вийшов з дому винести сміття. Після чого позивач був доставлений до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 де відносно нього був складений протокол за ч. 3 ст. 2101 КУпАП. У подальшому він був присутній під час розгляду протоколу та заперечував наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, оскільки ВОД у нього вилучили ще в червні 2025 року в ІНФОРМАЦІЯ_4 , коли направили для проходження ВЛК, яке він наразі не пройшов. Фактично розгляд справи здійснював юрист ІНФОРМАЦІЯ_3 , а не його начальник. Постанову отримав лише 14.01,2026 та зразу ж оскаржив. 
Також додав, що упротоколі не вказані місце та час вчинення адміністративного правопорушення. Відсутня фото-, відеофіксація перебігу перевірки документів у позивача представниками РТЦК. 
У відзиві представник ІНФОРМАЦІЯ_3 повідомив, що протокол та постанова відносно ОСОБА_1 складені уповноваженими особами ІНФОРМАЦІЯ_3 відповідно до приписів КУпАП. Усі права військовозобов`язаного були дотримані та забезпечені. Порушення, викладені в описовій частині протоколу та постанови, дійсно мали місце. Під час перевірки документів та складення протоколу в ОСОБА_1 був відсутній військово-обліковий документ, або докази його вилучення. 
Заяви та клопотання учасників справи
Не надходили.

Процесуальні дії у справі
Ухвалою суду від 02.02.2026 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 23.02.2026.
У судовому засіданні 23.02.2026 позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача, належним чином повідомлений, до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив. Відтак справу розглянуто за наявними матеріалами. 
Фактичні обставини справи
Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, заслухавши пояснення позивача, суд дійшов такого висновку.
Судом установлено, що відповідно до витягу з електронної бази даних про військовозобов`язаних, призовників і резервістів «Оберіг» солдат ОСОБА_1 перебуває на обліку як військовозобов`язаний в ІНФОРМАЦІЯ_3 . 
29.12.2025 діловодом групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 старшим солдатом ОСОБА_2 складено протокол про адміністративне правопорушення № 4925 відносно ОСОБА_1 за фактом відсутності при собі на час перевірки військово-облікового документа та непред`явлення його на вимогу уповноваженого представника ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим допустив порушення приписів абз. 1 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 3 ст. 2101 КУпАП як порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, вчинені в особливий період.
Відповідно до протоколу розгляд справи призначено 06.01.2026 на 10 год за адресою: м. Одеса, вул. Академіка Корольова, буд. 9, каб. 301.
В протоколі має місце підпис ОСОБА_1 . Йому роз`яснено права, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП. Правом надати додаткові пояснення та/або зауваження до протоколу останній не скористався. Копію протоколу отримав. До протоколу долучені як доказ витяг з бази даних «Оберіг». 
Розгляд справи по суті 06.01.2025 здійснювався за участі ОСОБА_1 . На підставі вказаного протоколу т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_3 винесено постанову № 4925 від 06.01.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 н. м. д. г., що становить 17 000 грн. Описова частина постанови відповідає описовій частині протоколу.
Копію вказаної постанови ОСОБА_1 отримав особисто 14.01.2026.
Отже, з аналізу заяв по суті справи та наданих сторонами доказів на їх підтвердження, випливає, що сторони не заперечують факт складення протоколу та постанови про адміністративне правопорушення, однак позивач вказує на порушення процесуальних норм під час притягнення його до адміністративної відповідальності, а також неправильне застосування норм матеріального права, які складають об`єктивну сторону складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду. 
Мотиви прийнятого рішення
Надаючи правову кваліфікацію встановленим обставинам, суд зазначає, що спірні правовідносини щодо дотримання правил військового обліку, законодавства про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, порядку притягнення до адміністративної відповідальності, врегульовані положеннями Закону України «Про військовий облік і військову службу», Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», а також нормами КУпАП.
При цьому, застосовуючи правові норми до спірних правовідносин та визначаючи їх зміст шляхом тлумачення, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ), яка є джерелом права в Україні та відповідно до якої національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (п. 45 рішення ЄСПЛ від 06.12.2007 у справі «Воловік проти України», заява № 15123/03). 
Щодо процесуального аспекту позову 
Порядок притягнення особи до адміністративної відповідальності врегульований положеннями КУпАП. 
Відповідно до ч. 1 ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 2101, 211).
Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженою на те посадовою особою (ч. 1 ст. 254 КУпАП).
Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності (ч. 2 ст. 254 КУпАП). 
У протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, прізвище викривача (за його письмовою згодою), якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи (ч. 1 ст. 256 КУпАП).
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами (ч. 2 ст. 256 КУпАП).
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання (ч. 3 ст. 256 КУпАП).
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі (ч. 4 ст. 256 КУпАП).
Аналізуючи наявну в матеріалах справи копію протоколу про адміністративне правопорушення № 4925 від 29.12.2025 відносно ОСОБА_1 за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП, та надаючи йому оцінку як доказу в контексті зазначених вище приписів норм КУпАП, суд доходить висновку, що права особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 63 Конституції України, ст. 268 КУпАП, ОСОБА_1 роз`яснені. Правом надати додаткові пояснення та/або зауваження на протокол останній не скористався. Про дату та час розгляду протоколу повідомлений належним чином. Другий примірник протоколу отримав. Докази у виді витягу з бази даних «Оберіг» долучені до протоколу. У протоколі зазначено місце його складення та час. 
Оскільки факт відсутності військово-облікового документа на момент перевірки підтверджено самим позивачем, при цьому не надано доказів вилучення в нього військово-облікового документа в належний спосіб уповноваженими особами, матеріали фото-, відеофіксації перебігу перевірки документів не витребовувалися. Відповідного клопотання від позивача не надходило.
Водночас, позаяк додаткові пояснення позивача надійшли до суду тільки 26.02.2026, а справа розглянута по суті 23.02.2026, суд не бере їх до уваги при прийнятті рішення, оскільки на час розгляду справи останні були відсутні, позивачем безпосередньо в судовому засіданні вказані пояснення не долучалися. 
Повноваження діловода групи документального забезпечення ІНФОРМАЦІЯ_3 старшого солдата ОСОБА_4 на складання протоколу про адміністративне правопорушення також не ставилися під сумнів позивачем. 
Далі, відповідно до приписів ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ч. 2 ст. 235 КУпАП). 
Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення (ч. 1, 2 ст. 283 КУпАП).
Постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено (ч. 1 ст. 285 КУпАП).
З аналізу винесеної на підставі протоколу т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_3 постанови № 4925 від 06.01.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП, випливає, що розгляд справи ОСОБА_1 відбувся в його присутності. При цьому він був завчасно та належним чином повідомлений про дату та час розгляду протоколу. Клопотань про перенесення розгляду справи не подавав. Копію постанови отримав особисто 14.01.2026. 
При цьому, долучені до протоколу докази досліджувалися та враховувалися т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 при винесенні постанови у справі про адміністративне правопорушення. Зазначення вичерпного переліку доказів у протоколі та постанові чинними нормами КУпАП не передбачено. Постанова містить опис обставин, установлених під час розгляду справи.
Місце вчинення правопорушення не оспорювало ся ні позивачем ні працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відтак вказівка на обставини правопорушення в описовій частині протоколу та постанови не визнається судом суттєвим порушенням процесуальної процедури. 
Будь-які дані про те, що розгляд справи здійснювався не т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковником ОСОБА_3 , а іншою особою, в матеріалах справи відсутні. 
Опис обставин, установлених під час розгляду справи т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 , є достатнім для розуміння особою, яка притягується до адміністративної відповідальності, обставин вчиненого нею адміністративного правопорушення. При цьому фактичні обставини справи позивачем не оспорювалися та підтверджені в заявах по суті справи. 
Іншого перед судом не доведено. 
З огляду на викладене, суд відхиляє доводи позивача про порушення його процесуальних прав працівниками  ІНФОРМАЦІЯ_3 під час притягнення до адміністративної відповідальності. 
Отже судом не встановлено істотних порушень норм процесуального права під час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та винесення постанови № 4925 від 06.01.2026.
Нормативна процедура була дотримана. 
Щодо матеріального аспекту позову 
Диспозиція ч. 3 ст. 2101 КУпАП є бланкетною. Тобто, для розкриття її змісту необхідно встановити конкретні приписи нормативно-правових актів, які регламентують дотримання законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, та які були порушені. З суб`єктивної сторони правопорушення характеризується наявністю вини у формі умислу або необережності. 
Відповідно до описової частини постанови № 4925 від 06.01.2026 ОСОБА_1 допустив порушення приписів абз. 1 ч. 6 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», відповідно до якого уперіод проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України). 
Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
З кумулятивного аналізу вказаних норм логічно випливає, що наявність обов`язку у суб`єкта владних повноважень довести правомірність свого рішення, не звільняє іншу сторону від обов`язку довести перед судом обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. 
Відтак відповідачем доведено та позивачем не спростовано факт відсутності у ОСОБА_1 під час перевірки документів та перебування в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 військово-облікового документа.
Суд зазначає, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України (ст. 65 Конституції України). 
Особливий період – період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абз. 13 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оборону України»).
Відповідно до Указу в.о. Президента України ОСОБА_5 «Про часткову мобілізацію» № 303/2014 від 17.03.2014, затвердженого Законом України № 1126-VII від 17.03.2014, в Україні розпочав діяти особливий період. Дія особливого періоду не скасовувалася, не зупинялася, не переривалася, тому він уважається таким, що діє і до цього часу. 
Верховний Суд у листі від 13.07.2018 № 60-1543/0/2-18 повідомив, що особливий період діє в Україні з 17.03.2014, після оприлюднення Указу Президента України від 17.03.2014 № 303/2014 «Про часткову мобілізацію». Президент України рішення про переведення державних інституцій на функціонування в умовах мирного часу не приймав.
Окрім цього на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, розпочав діяти воєнний стан. Строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався (останній раз на підставі Указу Президента України від 12.01.2026 № 40/2026 строком на 90 діб).
Водночас, відповідно до Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 69/2022 від 24.02.2024, затвердженого Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, оголошено про проведення в Україні загальної мобілізації.
Отже дія особливого періоду, який є кваліфікуючою ознакою складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП, почала свій перебіг з 17.03.2014 і наразі не закінчилася. 
Отже в діях ОСОБА_1 , які встановлені під час судового розгляду, мали місце як об`єктивні так і суб`єктивні ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП на час винесення оскаржуваної постанови № 4925 від 06.01.2026. 
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Судом установлено, що приймаючи оскаржуваному постанову т.в.о начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 діяв у межах повноважень та у спосіб, установлений норами КУпАП, неупереджено, розсудливо, з урахуванням усіх обставин справи, з дотриманням розумного балансу між необхідністю притягнення особи до адміністративної відповідальності та накладенням штрафу в значному розмірі з необхідністю забезпечення мобілізації під час дії воєнного стану в Україні, дотримуючись прав особи під час притягнення до адміністративної відповідальності, зокрема на участь у процесі прийняття рішення по суті. 
Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, рішення від 10.02.2010).
Отже суд, надавши відповідь на основні аргументи сторін, які відноситься до предмета спору, та обґрунтувавши прийняте рішення, не вбачає за необхідне надавати відповідь на кожний детальний аргумент, вказаний в заявах по суті справи, які не стосуються предмета спору. 
За наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.
З огляду на викладене, керуючись ст. 2, 6, 77, 241-243, 245, 246, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови № 4925 від 06.01.2026 по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 2101 КУпАП.
2. Постанову т.в.о. начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 підполковника ОСОБА_6 № 4925 від 06.01.2026 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ознаками складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 2101 КУпАП – залишити без змін. 
Рішення суду може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя           К. А. Цирфа