Справа № 736/1611/25
Номер провадження 2/736/29/26

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року м. Корюківка
Корюківський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді – Пархомчук Т.В.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 198857 від 02.07.2021 в розмірі 9840,00 грн. Також позивач просить стягнути за рахунок відповідача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 10500 грн. та судовий збір в сумі 2422,40 грн. 
Позовні вимоги мотивовані тим, що між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» укладений договір про надання коштів на умовах фінансового кредиту № 198857 від 02.07.2021 позичальник отримав від ТОВ «ЗАЙМЕР» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно договору факторингу № 01-17/02/2022 від 17.02.2022 ТОВ «ЗАЙМЕР» відступило на користь ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» права грошової вимоги за договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № 198857 від 02.07.2021, що укладений між ТОВ «ЗАЙМЕР» та позичальником ОСОБА_1 . Відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість за договором у сумі 9840,00 грн. станом на 16.04.2025, яка складається з наступного: 2000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7840,00 грн. – прострочена заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. У зв`язку з цим позивач просить задовольнити його позовні вимоги.
Ухвалою суду від 23.07.2025 у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, слухання справи призначено без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання. Сторонам надано строк для подачі до суду заяв по суті справи.
Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідач наполягає на тому, що сплив строк позовної давності, а це є підставою для відмови у позові. Також відповідач вважає, що позивачем не доведено факт набуття права вимоги до відповідача, на думку відповідача, позивачем не надано жодного документа на підтвердження переходу від ТОВ «Займер» до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» права вимоги за кредитним договором, укладеним з відповідачем. Також відповідач вважає, що позивачем до позовної заяви не надано суду первинних бухгалтерських документів, які б підтверджували перерахування на його картковий рахунок кредитних коштів. На думку відповідача інформаційна довідка ТОВ «ПРОФІТГІД», яка адресована ТОВ «Клай Інвест» не містить даних повного номера платіжної картки, прізвища, ім`я та по батькові власника банківської картки, не є платіжним дорученням, не є документом, виданим банківською установою та не підтверджує факту перерахування грошових коштів саме відповідачу, а тому не є належним доказом у справі і не може бути прийнятим до уваги судом. Також, відповідач звертає увагу на те, що згідно вказаної довідки платником є ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ», а не ТОВ «ЗАЙМЕР». Доказів про укладення відповідних угод між ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» та ТОВ «ЗАЙМЕР», відповідно до яких останній доручає перерахувати кошти позичальникам за кредитними договорами, укладеними ТОВ «ЗАЙМЕР», зокрема і за кредитним договором № 198857 від 02.07.2021, не надано. Додатком до позовної заяви ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» є виписка з особового рахунку за кредитним договором №198857 за своїм змістом є розрахунком заборгованості та не може підтверджувати існування заборгованості, оскільки не є касовим документом та документом первинного бухгалтерського обліку відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Цей документ створений самим позивачем, який не є стороною кредитного договору, відтак, інформація зазначена в ньому, за умови відсутності первинних документів, на підставі яких він був складений, не може бути доказом наявності заборгованості. Крім того відповідач наполягає, що заявлені витрати на надання правової допомоги не відповідають критерію розумності та часу витраченому адвокатом на виконання відповідних робіт, оскільки справа є малозначною, розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, а тому дії щодо досудового аналізу справи та написання позовної заяви не вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи, справа розглядається за відсутності позивача та його адвоката.
Від представника позивача надійшла відповідь на відзив в якій представник позивача зазначає, що перебіг позовної давності з 02.04.2020 року по теперішній час був зупинений: спочатку у зв`язку із запровадженням карантину, а з 24.02.2022 року — у зв`язку з введенням воєнного стану. Враховуючи та беручи до уваги вищевикладене, можна дійти висновку що строк позовної давності не підлягає застосуванню до позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором. Між первісним кредитором та відповідачем було укладено кредитний договір в електронній формі, підписання якого здійснювалося шляхом застосування електронного підпису Відповідача. Зазначений підпис було сформовано із використанням одноразового ідентифікатора, направленого на номер мобільного телефону, зазначений відповідачем під час укладення договору. Введення одноразового персонального ідентифікатора і є вчиненням дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, а саме - акцептом в розумінні ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». У цьому випадку відповідач здійснив усі передбачені дії — отримав одноразовий ідентифікатор, надісланий на номер мобільного телефону, введений ним під час оформлення заявки, ввів його у відповідне поле інформаційної системи та підтвердив акцепт натисканням кнопки «ТАК». Ці дії зафіксовані в електронній системі Первісного кредитора та відображені у матеріалах справи як належний доказ укладення електронного договору. Отже, на думку позивача, доводи відповідача щодо неукладеності кредитного договору є безпідставними та спростовуються наявними у справі доказами, що підтверджують факт укладення договору в електронній формі відповідно до вимог законодавства. Щодо підтердження перерахування коштів на картковий рахунок відповідача, то позивач вказує на те, що відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що зазначений картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані чи інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний і повний доступ до таких. В обґрунтування своїх вимог позивач надав суду інформаційну довідку ТОВ «ПРОФІТГІД» (технологічного оператора платіжних послуг), яка підтверджує зарахування кредитних коштів. Зазначений документ містить відомості щодо суми перерахованих кредитних коштів, дати їх зарахування, а також реквізитів карткового рахунку, що повністю узгоджується з нормами Закону. Щодо ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ», відповідно до даних з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, отриманих з сайту Opendatabot (https://opendatabot.ua/c/42146903), 14.09.2023 року ТОВ «ЗАЙМЕР» змінило свою назву на ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ» ( розділ «Історія змін реєстраційної інформації»), що підтверджується відповідним витягом, який додається до додаткових пояснень. Отже, ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» належним чином набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором факторингу, укладеним із ТОВ «ЗАЙМЕР», яке згодом змінило найменування на ТОВ «КЛАЙ ІНВЕСТ». з 02.04.2020 по теперішній час був зупинений, спочатку у зв`язку із запровадженням карантину, а з 24.02.2022 у зв`язку з введенням воєнного стану. Отже, на думку позивача, наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення відповідачем кредитного договору, зазначеного в позові, та факт існування заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків по поверненню кредитних коштів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № 198857 від 02.07.2021, який відтворений шляхом використання ОСОБА_1 одноразового ідентифікатора (електронного підпису) і був надісланий на номер мобільного телефону відповідача (довідка про ідентифікацію (а.с. 12). 
За умовами цього договору кредитодавець ТОВ «ЗАЙМЕР» надає клієнту фінансовий кредит в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені, договором. Згідно умов договору сума виданого кредиту за даним договором становить 2000,00 грн., дата надання кредиту 02.07.2021, строк кредиту 16 днів, валюта кредиту гривня, стандартна процентна ставка - 2% в день або 730 % річних.
Відповідно до п. 1.7 договору, невід`ємною частиною цього договору є публічна пропозиція (оферта) товариства на укладення договору про надання фінансового кредиту за допомогою електронних засобів, яка розміщена на сайті товариства www.cly.com.ua.
Згідно із п. 1.4 кредитного договору, кредит надається в безготівковій формі у національній валюті на реквізити платіжної картки, вказаної клієнтом в реквізитах сторін, а саме № НОМЕР_1 .
ТОВ «ЗАЙМЕР» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та 02.07.2021 перерахувало за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 2000,00 грн., що підтверджується довідкою ТОВ «ПрофітГді» (а.с. 26).
ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором не виконав. Відповідно до розрахунку позивача заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 16.04.2025 становить 9840,00 грн., яка складається з наступного: 2000,00 грн. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7840,00 грн. – прострочена заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги. 
Товариство з обмеженою відповідальністю «ЗАЙМЕР» на підставі Договору факторингу № 01-17/02/2022 від 17 лютого 2022 року передало своє право вимоги до ОСОБА_1 . Товариству з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ». (а.с. 19-22). Згідно умов цього договору предметом договору є право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до додаткової угоди до договору факторингу № 01-17/02/2021 від 17.02.2022 про зміну первісного зобов`язання новим зобов`язанням від 12.10.2022, відповідно до умов якого ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» у зв`язку із анулюванням ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), зокрема на надання послуг факторингу, дійшли згоди про зміні предмету договору – з послуг факторингу на відступлення права вимоги за кредитними договорами на підставі ст.. 512 ЦК України, в зв`язку з чим всі особливі вимоги, що передбачені в договорі та пов`язані з відносинами факторингу не застосовуються. Заміну зобов`язання ТОВ «ЗАЙМЕР», що випливає з договору у вигляді зобов`язання відступити згідно з умовами факторингу свого права грошової вимоги до боржників на кредитними договорами, зазначеному в реєстрі боржників на нове зобов`язання на підставі ст.. 512 ЦКУ здійснити відступлення права вимоги за кредитними договорами, перелік яких наведено в реєстрі боржників, що є додатком № 1 до цієї угоди.
Позивачем було направлено ОСОБА_1 вимогу про виконання зобов`язань за кредитним договором б/н від 14.04.2025 (а.с. 9), однак відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконав, про що свідчить виписка з особового рахунку за кредитним договором № 198857 (а.с. 10).
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, щодо відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
ТОВ «ЗАЙМЕР» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту. 
Відповідач не надавав своєчасно ТОВ «ЗАЙМЕР» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, відповідно до умов договору, що має відображення у виписці по особовому рахунку відповідача. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 2000,00 грн. та за відсотками за користування кредитом в сумі 7840,00 грн. 
Щодо посилань відповідача на те, що сплив строк позовної давності зі зверненям вимог про стягнення з нього суми заборгованості за кредитом, суд зазначає наступне.
Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України). 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). 
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (№211), запроваджено з 12.03.2020 р. до 22.05.2020 р. на всій території України карантин . У подальшому його було неодноразово продовжено (востаннє Постанова Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 р, якою продовжено карантин до 30.06.2023). 
Згідно з п. 12 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. 
Запровадження на всій території карантину є безумовною правовою підставою для продовження строків, визначених ст. 257 ЦК України. Вирішувати питання поважності пропуску такого строку не потрібно. 
Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 947/8885/21 (провадження № 61-7480сво22), у постанові Верховного Суду від 10 липня 2024 року в справі № 206/3045/23 (провадження № 61-3852св24). 
Тобто, продовження строків позовної давності в період дії карантину є безумовним та автоматичним в силу закону.
В той же час пунктом 19 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупинявся на строк дії такого стану.
Однак 04 вересня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності» від 14.05.2025 № 4434-IX, який скасовув зупинення строків позовної давності на період дії воєнного стану, шляхом виключення п. 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України.
Отже, перебіг позовної давності у період з 02.04.2020 року по 30.06.2023 року було продовжено у зв`язку із запровадженням карантину. Починаючи з 24.02.2022 року і до 04.09.2025, перебіг строку позовної давності зупинено у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні. Відтак, перебіг позовної давності з 02.04.2020 по теперішній час був продовжений: спочатку у зв`язку із запровадженням карантину, а з 24.02.2022 року — у зв`язку з введенням воєнного стану.
Як свідчить кредитний договір між ТОВ «Займер» та ОСОБА_1 він був укладений 02.07.2021 тобто в період дії продовження перебігу строку позовної давності у зв`язку із карантином, а до суду позивач звернувся 01.07.2025, а отже в період дії зупинення перебігу строку позовної давності. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про те, що посилання відповідача на пропуск строку звернення до суду позивачем є хибними.
Щодо посилань відповідача на те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що ТОВ «ЗАЙМЕР» здійснило переказ кредитних коштів на рахунок відповідача відповідно до договору № 198857 від 02.07.2021, суд не приймає їх до уваги, виходячи з наступного.
ТОВ «ЗАЙМЕР» здійснило перерахування кредитних коштів відповідачу через платіжного провайдера — ТОВ «ПРОФІТГІД», за реквізитами банківської картки, зазначеної ним в якості власних реквізитів в кредитному договорі від 02.07.2021. Зазначені обставини підтверджуються листом ТОВ «ПРОФІТГІД» з якого вбачається, що 02.07.2021 о 21:42:06 було проведено транзакцію на суму 2000,00 грн, маска картки — НОМЕР_1 .
Отже, зазначений документ містить відомості щодо суми перерахованих кредитних коштів, дати їх зарахування, а також реквізитів карткового рахунку.
Суд зазначає, що ні первісний кредитор ТОВ «ЗАЙМЕР», ні ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» не мають доступу до повного номера банківської картки відповідача, оскільки ця інформація є банківською таємницею. 
Доступ до повного номера банківської картки, а також до виписки по картковому рахунку, на який були зараховані кредитні кошти, має виключно банк-емітент та безпосередньо власник зазначеної картки, тобто відповідач. 
Відповідач, як власник карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, може самостійно отримати виписку по рахунку для підтвердження або спростування факту перерахування та отримання кредитних коштів. Однак відповідачем не надано суду належних і допустимих документальних доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на його картковий рахунок, вказаний у договорі, або доказів того, що зазначений картковий рахунок йому не належить. 
Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідач не був позбавлений можливості надати відповідні банківські дані чи інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний і повний доступ до таких
Щодо непідтвердження позивачем факту набуття права вимоги до відповідача через те, що позивачем не наданий жодний документ на підтвердження переходу права вимоги за кредитним договором, укладеним із відповідачем, до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ».
17.02.2022 між ТОВ «ЗАЙМЕР» та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» укладено договір факторингу №01-17/02/2022 відповідно до умов якого первісний кредитор відступив позивачу за плату належні йому права вимоги до боржників вказаних в реєстрі боржників. У зв`язку з чим останній набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 
12.10.2022 року Додатковою угодою до договору факторингу № 01-17/02/2022 про заміну первісного забов`язання новим забов`язанням (НОВАЦІЯ), ТОВ «ЗАЙМЕР» (Сторона -1) та ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ» ( Сторона -2) відповідно до додаткової угоди домовилися про нові забов`язання. 
Так, Сторона-1 та Сторона-2 у зв`язку з анулюванням ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів), зокрема на надання послуг факторингу, дійшли згоди про:
- заміну предмету договору - з послуг факторингу на відступлення права вимоги за кредитними договорами на підставі ст. 512 ЦКУ, в зв`язку з чим всі особливі вимоги, що передбачені в Договорі та пов`язані з відносинами факторингу, не застосовується;
- заміну зобов`язання Сторони-1, що випливає з Договору y вигляді зобов`язання відступити згідно з умовами факторингу свого права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами, Зазначеними у Реєстрі боржників (наведеного B додатку № 1 до Договору) (надалі іменується "первісне зобов`язання 1") на Нове зобов`язання 1;
- заміну зобов`язання Сторони -2, що випливає з Договору у вигляді зобов`язання передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату (надалі іменується "первісне зобов`язання 2") на Нове зобов`язання 2. 
Зміст і умови нових зобов`язань: 3.2. Нове зобов`язання 2: Згідно з цією Угодою первісне зобов`язання 2 замінюється зобов`язанням Сторони -2 здійснити оплату за відступленні на підставі ст. 512 ЦКУ права вимоги за кредитними договорами, перелік яких наведено в Реєстрі боржників, що є Додатком № 1 до цієї Угоди, в сумі 202 128,71.
При цьому, Сторони домовилися, що перша частина зазначеної суми в розмірі 155989,54 грн., (сто п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот вісімдесят дев`ять тисяч гривень, 54 коп.) вже сплачена (про що свідчить платіжне доручення № 3668 від 21.02.2022) за умовами Договору, і зараховується як частина оплати за пунктом 3.2. цієї Угоди. 
Друга частина в розмірі 46 139,47 грн, (сорок шість тисяч сто тридцять дев`ять грн, 17 коп.) ( про що свідчить платіжна інструкція № 3878 від 12.10.2022 та платіжна інструкція 3876 від 12.10.2022) має бути сплачена за умовами цієї Угоди не пізніше ніж через 5 днів після підписання цієї Угоди. 
До матеріалів справи позивачем було долучено платіжне доручення № 3668 від 21.02.2022, платіжна інструкція № 3878 від 12.10.2022 та платіжна інструкція № 3878 від 12.10.2022 (а.с. 24,25) як підтвердження сплати відповідно до договору факторингу № 01-17/02/2022 та додаткової угоди від 12.10.2022.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про безпідставність тверджень відповідача про відсутність доказів на підтвердження права переходу майнової вимоги від ТОВ «ЗАЙМЕР» до ТОВ «ФК КЕШ ТУ ГОУ»
З огляду на все зазначене вищн, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ».
Щодо розподілу судових витрат, то суд зазначає наступне:
Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.
Частинами 1, 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. 
Згідно із ч. 1-5 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог.
Як свідчить відзив відповідач він заперечує проти розміру понесених позивачем витрат на правову допомогу, наполягаючи на їх не співмірності зі складністю справи та обсягом виконаних робіт.
Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Cуд також має враховувати чи пов`язані ці витрати з розглядом справи, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес тощо.
Визначаючись із відшкодуванням понесених витрат на правничу допомогу, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ключовим критерієм під час розгляду питання щодо можливості стягнення "гонорару успіху" у справі яка розглядається є розумність заявлених витрат. Тобто розмір відповідної суми має бути обґрунтованим. Крім того, підлягає оцінці необхідність саме такого розміру витрат.
Вказана правова позиція висвітлена в постанові Верховного Суду по справі № 640/16093/21 від 01.09.2022.
Під час розгляду справи судом встановлено, що між позивачем, ТОВ «КЕШ ТУ ГОУ» та адвокатом Пархомчуком Сергієм Валерійовичем було укладено акт про отримання правової допомоги від 04.08.2025. Згідно із умовами акту загальна вартість за послуги з надання правовою допомоги наданої адвокатом складає: 10000 грн. х 5 год. – 10000,00 грн. Без ПДВ та витрати на виготовлення позовної заяви з додатками (канцелярські витрати на виготовлення копій документів, відправка поштової кореспонденції) – 500 грн. Без ПДВ. Згідно акту про надання юридичної допомоги від 04.08.2025 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» погодили надання юридичних послуг про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 адвокатом Пархомчук Сергієм Валерійовичем складено рахунок № 04.08.2025-33 від 04.08.2025. Відповідно до платіжної інструкції № 3 9495 від 04.08.2025 ТОВ «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» перераховано суму адвокатського гонорару, що посвідчує їх фактичне понесення позивачем. 
У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Надаючи оцінку доказам, які були надані позивачем на обґрунтування розміру судових витрат суд вказує на невідповідність розміру витрат на оплату послуг адвоката критеріям, встановленим частиною п`ятою статті 134 КАС України, зокрема, щодо співмірності заявленої суми у 10500,00 грн. витрат на правову допомогу із категорією складності справи, ціною позову, об`ємом наданих адвокатом послуг, витраченим адвокатом часом на надання правничої допомоги та значенню справи для сторони. З огляду на вказане, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу, за результатами розгляду даної справи, не є належним чином обґрунтованою.
Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача становить 2000,00 грн.
Крім того, згідно платіжної інструкції № 3 8461 від 19.05.2025 позивачем ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» сплачено судовий збір в сумі 2422,40 грн. за подання до суду позовної заяви, що також підлягає стягненню з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 141, 258, 259, 263-265, 273, 274-279 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд 

У Х В А Л И В:

Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» заборгованість за кредитним договором № 198857 від 02.07.2021 в сумі 9840 (дев`ять тисяч вісімсот сорок) грн. 00 коп. з яких: 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. прострочена заборгованість за сумою кредиту, 7840 (сім тисяч сімсот сорок) грн. 00 коп. прострочена заборгованість за процентами. 
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 00 коп. судових витрат.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «КЕШ ТУ ГОУ» (04080, м. Київ, вул. Кирилівська, буд. 82 офіс 7 код ЄДРПОУ 44228158).
Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ).

Повне судове рішення складено 20.03.2026.

Суддя         Т.В.Пархомчук