Справа № 948/22/26 
Номер провадження 2/948/204/26 
15.04.2026 
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.04.2026 с-ще Машівка 

Машівський районний суд Полтавської області
в складі: головуючого судді - Тимофєєвої Г.Л.,
за участі: секретаря судового засідання - Порохні І.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

УСТАНОВИВ:
20.01.2026 через систему «Електронний суд» представник позивача ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат.
В обґрунтування позову зазначав, що 10.05.2025 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачем було укладено договір №537736-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку визначеному ст.12 ЗУ «Про електронну комерцію», на підставі якого відповідачка отримала кредит в розмірі 16000,00 грн та зобов`язалася повернути грошові кошти надані у кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту,строком на 24 тижні.
Відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором у повному обсязі не виконав.
Заборгованість відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором станом на 07.01.2026 складає у загальному розмірі 54240,00 грн, з яких: 16000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 27040,00 грн - суми прострочених платежів за відсотками; 8000,00 грн - суми заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ; 3200,00 грн - суми прострочених платежів за комісією.
Посилаючись на вказане, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором №537736-КС-001 про надання кредиту від 10.05.2025 у загальному розмірі 54240,00 грн та судовий збір у розмірі 2662,40 грн.
Згідно ухвали суду від 17.02.2026 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
Позивач у судове засідання не з`явився, належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. В позовній заяві позивач просив розгляд справи проводити у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. (а.с.10).
Відповідачка в судове засідання 12.03.2026, 15.04.2026 не з`явилася, належним чином була повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, про причину неявки в судове засідання суд не повідомила (а.с.106, 107, 121, 122). Повідомлень про причину неявки у судове засідання від відповідача до суду не надійшло, відзив на позов не подано.
Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
За положеннями ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне.
У відповідності до ч.3 та ч.4 ст.12, ч.1 та ч.2 ст.13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що 10.05.2025 між позивачем ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір №537736-КС-001 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) в електронній формі з використанням відповідачем електронного підпису з одноразовим ідентифікатором, на підставі якого відповідач отримав кредит для споживчих цілей в розмірі 16000,00 грн (п.2.1.), із строком повернення на 24 тижнів, тобто до 25.10.2025 (п.п.2.8., 2.14); стандартна процентна ставка: в день 1% (п.2.4), фіксована; комісія за видачу кредиту - 3200,00 грн (п.2.5); орієнтована загальна вартість наданого кредиту: 49144,78 грн; загальні витрати за кредитом: 29144,78 грн; орієнтована реальна річна процентна ставка 6669,19 відсотків; денна процентна ставка 0,86% (а.с.18-29).
Відповідач ОСОБА_1 електронним ідентифікатором UA-8322 підписала паспорт споживчого кредиту, де була детально ознайомлена з інформацію щодо умов кредитування (а.с.14-17)
Відповідно до Анкети клієнта та Візуальної форми послідовності дій Клієнта, позичальник ОСОБА_1 10.05.2026 отримала одноразовий ідентифікатор UA-0550 на вказаний ним номер телефону НОМЕР_1 для електронного підпису кредитного договору та додатків до нього, а також вказав номер своєї банківської картки НОМЕР_2 , для перерахування на неї кредитних коштів у розмірі 16000,00 грн (а.с.49-50).
Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів наданого ТОВ «ПрофітГід» позивачем було здійснено переказ відповідачу ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 16000,00 грн на банківську картку в НОМЕР_3 , призначення переказу: «Перерах. коштів ОСОБА_1 ІПН НОМЕР_4 зг. до кредитного дог. №537736-КС-001 від 10.05.2025 Без ПДВ (а.с. 51).
Відповідач був ознайомлений з інформацією по кредиту та умовами кредитування, що підтверджується копією Паспортом споживчого кредиту, який підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором (а.с. 14-17).
До вказаного договору додані правила надання споживчих кредитів для продуктів «Кредит 4 місяці» та «Кредит 6 місяців» ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» (а.с.52-64), візуальна форма послідовності дій клієнта (а.с.19) та анкета клієнта (витяг з інформаційно-телекомунікаційної системи) (а.с.50).
З візуальної форми послідовності дій клієнта вбачається порядок дій здійснений сторонами кредитного договору щодо його укладення.
ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» свої зобов`язання за договором №537736-КС-001 від 10.05.2025 виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 16000,00 грн, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позичальника, вказану при заповненні анкетних даних останньою.
Крім того, як вбачається з виписки АТ КБ «Приватбанк» від 05.03.2026 з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_2 було зараховано 16000,00 грн (а.с.119)
В порушення зазначених умов договору відповідач зобов`язання за договором №537736-КС-001 від 10.05.2025 належним чином не виконала. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 07.01.2026 має заборгованість у загальному розмірі 54240,00 грн, з яких: 16000,00 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту; 27040,00 грн - суми прострочених платежів за відсотками; 8000,00 грн - суми заборгованості по відсотках відповідно до ст.625 ЦКУ; 3200,00 грн - суми прострочених платежів за комісією (а.с.11-13).
Доказів на спростування факту укладення вказаного договору та отримання кредитних коштів відповідачем не надано.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Згідно з ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Встановлено, що відповідач, в порушення умов договору своєчасно, в порядку та на умовах, визначених договором, кредитні кошти не повернув.
Встановивши дані обставини, враховуючи, що між сторонами по справі виникли правовідносини, відповідачем грошові кошти отримано, але в порядку та на умовах договору не повернуто, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Окрім того, відповідно до ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст.12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12 цього Закону є оригіналом такого документа.
Відповідно до ч.13 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію», електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи.
Докази, подані в електронній формі та/або у формі паперових копій електронних повідомлень, вважаються письмовими доказами згідно із ст.64 ЦПК України.
Згідно ч.3 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Таким чином наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 16000,00 грн та суми прострочених процентів в розмірі 27040,00 грн. 

Щодо стягнення заборгованості відсотків відповідно до ст. 625 ЦК України
Позивач просив стягнути із відповідача, відповідно до наданого розрахунку, 8000,00 грн - заборгованості по відсоткам за ст.625 ЦК України.
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд вважає, що позивач при заявлені даних вимог не врахував положення пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, відповідно до якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 на території України введено воєнний стан з 24 лютого 2022 року, який продовжений по даний час.
Таким чином, суд дійшов висновку, що у задоволені позовних вимог в частині нарахування 8000,00 грн - заборгованості за відсотками за ст.625 ЦКУ, слід відмовити.

Вирішуючи позовну вимогу в частині стягнення комісії, суд зазначає наступне.
Згідно абз. 4 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Як встановлено судом, пунктом 2.5. Кредитного договору комісія за видачу кредиту: 3200,00 грн (а.с.18зв).
Частиною п`ятою статті 12 Закону «Про споживче кредитування» закріплено, що умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №204/224/21 у постанові від 06 листопада 2023 року, дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду по справі №204/224/21 у постанові від 06 листопада 2023 року, дійшов висновку про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Надаючи оцінку вказаним твердженням, суд зазначає таке.
Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд у своїх постановах формує єдину судову практику, надаючи обов`язкові для всіх правові позиції та висновки щодо застосування норм права, що забезпечує сталість та однаковість у правосудді, а ці висновки є важливим джерелом для судів нижчих інстанцій та інших суб`єктів владних повноважень .
Верховний Суд у вказаній постанові зокрема зазначив, що у кредитному договорі не лише потрібно зазначити перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, а й надати докази їх понесення.
У кредитному договорі від 10.05.2025 кредитодавцем фактично встановлено сплату комісії за надання кредиту, не зазначивши, за які саме послуги ця комісія сплачується позичальником. Жодних доказів вчинення будь-яких дій, за які позикодавцем нараховувалася комісія, позивачем не надано.
Разом із тим, ч. 1 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено безоплатність надання позикодавцем певних послуг, до яких можна віднести видачу кредиту та його супровід.
Суд зазначає, що послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на споживчі потреби, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними.
Приймаючи до уваги те, що у Договорі про споживчий кредит № 537736-КС-001 від 10.05.2025, ТОВ «Бізнес Позика» не зазначило та не надало доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця пов`язаних з видачею кредиту, суд дійшов висновку, що положення п. 2.5. Договору є нікчемними відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», а тому позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3200,00 грн комісії задоволенню не підлягають.
Отже, підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» підлягають частковому задоволенню, а саме на загальну суму в розмірі 43040,00 грн, з яких 16000,00 - за тілом кредиту, 27040,00 грн - за процентами. В задоволенні іншої частини вимог слід відмовити.

При вирішення питання стягнення судових витрат, суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).
Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, що на момент подання позову до суду складає 2662,40 грн.
Позовна заява з доданими до неї матеріалами позивачем подано через систему «Електронний суд» та сплачено судовий збір в сумі 2662,40 грн.
Позивачем при подачі позову до суду було заявлено позовні вимоги в загальному розмірі 54240,00 грн, судом задоволено позовні вимоги на суму 43040,00 грн, що становить 79,35% від ціни позову.
Отже з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2112,61 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 13, 76-81, 141, 223, 247, 263-265, 280, 352-355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», заборгованість станом на 07.01.2026 за договором №537736-КС-001 про надання кредиту від 10.05.2025, яка становить у загальному розмірі 43040,00, яка складається з: 16000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту; 27040,00 грн - заборгованість за відсоткам.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» судові витрати в розмірі 2112,61 грн.
Роз`яснити відповідачу, що заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду першої інстанції впродовж тридцяти днів з дня його проголошення.
Роз`яснити позивачу, що має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги впродовж тридцяти днів з дня проголошення рішення до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд Полтавської області.
Апеляційна скарга в електронній формі подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Г.Л.Тимофєєва