РІШЕННЯ
іменем України
Справа № 684/575/25 
Провадження № 2/684/38/2026

24 квітня 2026 року 	селище Стара Синява	

Старосинявський районний суд Хмельницької області в складі:
головуючої судді Галиш І.Б.,
за участі секретаря с/з Гонти Н.І.,
представника позивача – відповідача адвоката Бригиди В.В., 
відповідача- позивача ОСОБА_1 – в режимі відеоконференції,
представника відповідача –позивача адвоката Крижанівського Д.О., 
представника органу опіки та піклування Данілковича В.В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу 
за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа військова частина НОМЕР_1 , про позбавлення батьківських прав, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини,
та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про усунення перешкод у вихованні та спілкування із дитиною та визначення способів участі матері у вихованні дитини,
в с т а н о в и в:
Позивач  ОСОБА_2 через представника - адвоката Бригиду В.В. звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про позбавлення батьківських прав.
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що сторони з 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3 . Подружнє життя не склалося та рішенням суду від 02 червня 2022 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина ОСОБА_3 залишилася проживати із батьком ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу мати ОСОБА_1 не займається вихованням доньки, жодного разу не приходила у заклад дошкільної освіти, який дитина відвідувала, не спілкувалась з вихователями, не відвідувала батьківські збори. З 1 вересня 2022 року дитина навчається у Старосинявській гімназії № 1, регулярно відвідує заняття в школі, завжди охайна та доглянута, батько дитини та бабуся спілкуються із педагогами, цікавляться життям дитини, відвідують батьківські збори. Мати контакту із школою, де навчається дитина, не підтримує, із вчителями не спілкується. Дитина має досягнення і у шкільному, і у позашкільному житті, що підтверджується відповідними свідоцтвами та дипломами у сфері хореографічного мистецтва. З 2022 року мати дитини ОСОБА_1 не спілкується із дитиною, ні особисто, ні по телефону, ні іншими засобами зв`язку. Відповідачка не цікавиться станом здоров`я дитини, не забезпечує медичного догляду та лікування, не цікавиться її інтересами, фізичним та моральним розвитком, не готує дитину до самостійного життя, не висловлює батьківського піклування. Натомість, всі обов`язки по вихованню дитини виконує батько ОСОБА_2 . З 2022 року мати жодного разу не привітала дитину із днем народження, а у 2025 році дитина сама відмовилась спілкуватись із матір`ю. У липні 2025 року відповідачка приїжджала у селище Стара Синява, але дитину не відвідала. Оскільки відповідачка не надавала коштів на утримання дитини, ОСОБА_2 звернувся до суду та згідно судового наказу з ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_2 на користь батька дитини. У 2023 році ОСОБА_1 не сплачувала аліментів на утримання дитини, однак на даний час заборгованості немає. 
Оскільки мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо утримання та виховання своєї доньки, тому позивач на підставі п.1 ч.2 ст.164 СК України просить позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та стягнути понесені судові витрати. 
Ухвалою судді Старосинявського районного суду від 10 листопада 2025 року відкрито провадження у вказаній справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, доручено Органу опіки та піклування надати суду відповідний висновок.
01 грудня 2025 року представник відповідача – адвокат Крижанівський Д.О. подав зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні та спілкування із дитиною та визначення способів участі матері у вихованні дитини.
В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що дійсно у неї в шлюбі із ОСОБА_2 народилась дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Також у неї є двоє дітей від попереднього шлюбу ОСОБА_4 , 2011 року народження, та ОСОБА_5 , 2012 року народження. Подружнє життя із ОСОБА_2 не склалось через непоодинокі випадки домашнього насильства з його боку, і як наслідок рішенням суду від 02 червня 2022 року шлюб було розірвано. При цьому, найбільш конфлікті ситуації між сторонами припали на період початку повномасштабного вторгнення рф в Україну. Усвідомлюючи загрозу для життя дітей, ОСОБА_1 намагалась евакуюватись із ними до Німеччини, однак ОСОБА_2 без її відома забрав доньку ОСОБА_3 , приховував її місцеперебування, і тим самим позбавив ОСОБА_1 можливості вивезти дитину у безпечне місце. У цій ситуації ОСОБА_1 змушена була евакуюватись лише з двома старшими дітьми, а одна її дитина – донька ОСОБА_6 залишилась в Україні не з волі матері, а через протиправну поведінку та маніпуляції батька ОСОБА_2 . Уже, перебуваючи закордоном, ОСОБА_1 намагалась зв`язатись із ОСОБА_2 , готова була повернутись для евакуації доньки ОСОБА_6 , однак ОСОБА_2 вперто уникав будь-якого контакту, маніпулював почуттями дитини, переконавши доньку, що мати нібито померла, унеможливив будь-який контакт між ними, блокуючи матір в усіх месенджерах і соцмережах, через що дитина залишилась ізольованою від будь-якої інформації про матір. Така поведінка відображає морально недобросовісну поведінку ОСОБА_2 , він свідомо ставив під ризик життя та здоров`я доньки, як засіб тиску та контролю над поведінкою ОСОБА_1 . Водночас ОСОБА_1 опинилась у Німеччині у складних життєвих обставинах, приїхавши біженкою, не маючи джерела доходів із двома неповнолітніми дітьми. У цей же час і погіршилось здоров`я її сина ОСОБА_7 , який переніс декілька хірургічних втручань. У таких умовах ОСОБА_1 розривалась між численними обов`язками та пошуком можливості підтримувати контакт із дочкою, яка залишилась в Україні. При цьому, ОСОБА_1 всім серцем любить свою дочку і бажає брати участь у її вихованні, однак реалізація цього права фактично унеможливлена через протиправну поведінку батька дитини та його матері ОСОБА_8 , які повністю унеможливлюють будь-які контакти матері із донькою та позбавляють дитину права спілкування з нею, з братом та сестрою. ОСОБА_1 неодноразово зверталась до Служби у справах дітей з метою врегулювання конфліктної ситуації, однак через її перебування за кордоном і складність комунікації ці звернення не дозволили досягти реального результату. Наразі ОСОБА_1 підтримує активну комунікацію з психологом ліцею, де навчається ОСОБА_6 . Враховуючи, що наразі дитина не сприймає ОСОБА_1 , як матір, та перебуває під значним впливом батька та бабусі, спілкування із психологом є важливою складовою для поступового налагодження контакту. При цьому, з огляду на тривале проживання дитини із батьком та бабусею, формування у дитини тісного психоемоційного зв`язку саме з ними, визначення побачень виключно бажанням дитини призведе до повного позбавлення матері можливості реалізувати свої права та відновити емоційний зв`язок із донькою. За таких обставин, з метою повного та безпечного відновлення стосунків із донькою необхідний певний адаптаційний період, протягом якого спілкування відбуватиметься у присутності психолога чи іншого фахівця.
Таким чином, усі викладені обставини дають підстави стверджувати, що позбавлення матері батьківських прав у цій справі не має жодного підґрунтя і суперечить реальній ситуації, у якій дитина потребує збереження та відновлення стосунків із обома батьками, позбавлення матері батьківських прав у таких умовах означало б не захист дитини, а остаточне відрізання її від матері, що не відповідає інтересам дитини та не має законних підстав. 
З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та встановити наступний порядок її участі у спілкуванні та вихованні доньки:
Протягом перших трьох місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили встановити адаптаційний період, у межах якого дистанційне та очне спілкування матері з дитиною здійснюється за участю та під супроводом практичного психолога або іншого фахівця органу опіки та піклування Старосинявської селищної ради, а формами участі матері у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 є: 
- Безперешкодне дистанційне спілкування матері з дитиною засобами телефонного та відеозв`язку (Viber, WhatsApp, Messenger, Telegram, тощо) тривалістю не менше 30 хвилин кожного понеділка, середи та п`ятниці у період з 15.00 до 18.00 або в інший час, узгоджений сторонами, без контролю чи втручання з боку батька та за участю практичного психолога або іншого фахівця органу опіки та піклування Старосинявської селищної ради;
- очні зустрічі матері з дитиною під час перебування матері в Україні, не рідше ніж двічі на тиждень, у погоджений відповідним фахівцем і сторонами час, тривалістю не менше 1 години, у нейтральному місці, за участю психолога або іншого фахівця органу опіки та піклування Старосинявської селищної ради;
- у випадку, якщо дитина виявляє бажання спілкуватися з матір`ю поза межами встановленого графіку, батько зобов`язаний забезпечити можливість такого спілкування дистанційно, конфіденційно, без переривань, прослуховування та будь-якого психологічного впливу з його боку чи зі сторони третіх осіб;
Після завершення адаптаційного періоду формами участі матері у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 є:
- забезпечити безперешкодне дистанційне спілкування матері з дитиною засобами телефонного та відеозв`язку (Viber, WhatsApp, Messenger, Telegram, тощо) на регулярній основі, у зручний для дитини та матері час, узгоджений сторонами;
- під час кожного приїзду матері в Україну, незалежно від тривалості, надати їй право на регулярні очні зустрічі з дитиною не менше трьох разів на тиждень, тривалістю не менше двох годин, у погоджений сторонами час, з урахуванням стану здоров`я, розпорядку дня та навчального графіку дитини;
- під час літніх канікул надати матері право на спільне перебування з дитиною загальною тривалістю два місяці, з яких один місяць безперервно з правом проживання дитини разом з матір`ю протягом цього періоду, з урахуванням бажання дитини, дотримання її розпорядку дня та стану здоров`я дитини;
- під час осінніх канікул надати матері право на спільне перебування з дитиною протягом одного тижня з правом проживання дитини разом з матір`ю протягом цього періоду, з урахуванням бажання дитини, дотриманням її розпорядку дня та стану здоров`я дитини;
- під час весняних канікул надати матері право на спільне перебування з дитиною протягом одного тижня з правом проживання дитини разом із матір`ю протягом цього періоду, з урахуванням бажання дитини, дотриманням її розпорядку дня та стану здоров`я дитини;
- під час зимових канікул надати матері право на спільне перебування з дитиною протягом одного тижня з правом проживання дитини разом із матір`ю протягом цього періоду, з урахуванням бажання дитини, дотриманням її розпорядку дня та стану здоров`я дитини;
- у непарні роки надати матері право проводити з дитиною день її народження з 12.00 до 18.00; у парні роки забезпечити можливість матері особисто привітати дитину у зручний для дитини час, у тому числі шляхом особистої зустрічі або відеозв`язку; 
- зобов`язати батька забезпечити своєчасну передачу дитини матері для здійснення зустрічей у визначені періоди, а також утримуватися від створення будь-яких перешкод у їх проведенні;
- зобов`язати батька невідкладно інформувати матір про стан здоров`я дитини, її захворювання, медичні обстеження чи лікування, зміну місця проживання дитини, шкільні заходи та інші важливі обставини;
- усі зустрічі та інші форми спілкування здійснювати з урахуванням віку дитини, її стану здоров`я, психоемоційного стану та її бажання, при цьому батько не має права схиляти дитину до відмови від спілкування з матір`ю, чинити психологічний тиск або створювати штучні перешкоди;
- крім наведених форм спілкування, за бажанням дитини, забезпечити можливість додаткового контакту з матір`ю, у тому числі дистанційного або очного, у зручний для дитини та матері час, без перешкод з боку батька, з урахуванням віку та стану здоров`я дитини, здійснити розподіл судових витрат. 
Ухвалою Старосинявського районного суду від 10 грудня 2025 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області прийняти до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області про позбавлення батьківських прав, об`єднано вимоги за позовами в одне провадження (справа№684/575/25, провадження 2/684/369/2025), доручено Органу опіки та піклування надати суду відповідний висновок.
25 грудня 2025 року представник відповідача за зустрічним позовом адвокат Бригида В.В. подав відзив на зустрічний позов, згідно якого вказує, що вимоги ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та спілкування із дитиною та визначення способів участі матері у вихованні дитини є необґрунтованими та безпідставними, ОСОБА_1 не надала суду жодного належного та допустимого доказу у підтвердження своїх позовних вимог. Позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини ОСОБА_3 , а подання даного зустрічного позову ОСОБА_2 розцінює, як помсту йому за те, що він не надав згоди на вивіз спільної дитини у невідомість. Задовго до початку війни дитина проживала із ним та знаходилась на його утриманні, він погодився із ОСОБА_1 , коли вона сказала, що «дитина його, а їй буде житло». Доводи зустрічного позову про те, що позивачка опинилась у Німеччині у надзвичайно складних життєвих обставинах та не мала джерела доходу не підтверджені, оскільки не надано жодного доказу щодо даних обставин, при цьому, що у Німеччині виплачується я допомога. А якщо обставини були настільки важкі, тоді чому вона не повертається в Україну?. Доводи про те, що ОСОБА_1 всім серцем любить дочку ОСОБА_6 не доведені відповідними доказами та діями, а ОСОБА_1 у липні 2025 року, приїхавши в Україну, навіть не побачила доньку, не привезла жодного подарунка дитині. Жодного разу із початку повномасштабної війни ОСОБА_1 не зверталась із письмовими заявами до Служби у справах дітей, ні до Старосинявської селищної ради, стосовно перешкоджання їй у вихованні доньки. Ні батько дитини, ні бабуся ОСОБА_8 не перешкоджали ОСОБА_1 спілкуватись із дитиною та брати участь у її вихованні. Доводи про активну комунікацію із психологом ОСОБА_9 ліцею також не підтверджені, оскільки згідно даних письмової відповіді за чотири місяці навчання дитини мати лише двічі виходила на зв`язок із класним керівником та один раз із психологом, тому активна комунікація не підтверджена. Представник ОСОБА_2 вважає, що ОСОБА_1 не надала доказів на підтвердження заявлених нею вимог, надані докази є неналежними та недопустимими, тому зустрічна позовна заява не підлягає до задоволення. 
26 грудня 2025 року Органом опіки та піклування Старосинявської селищної ради до суду направлено висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та про визначення способів участі матері у вихованні та спілкуванні із дитиною. 
В ході підготовчого провадження представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої представник позивача вказує, що ОСОБА_10 на даний час проходить військову службу по мобілізації, тому бажає в судовому порядку встановити факт самостійного виховання та утримання дитини для звільнення із військової служби. Факт самостійного виховання та утримання ним дитини ОСОБА_3 підтверджується тими самими доказами, які надані суду у цій же справі про позбавлення матері ОСОБА_1 батьківських прав, яка ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини. Факт самостійного виховання та утримання дитини та вимоги про позбавлення батьківських прав взаємопов`язані між собою, предметом доказування у спорі між батьками дитини є виконання ними своїх батьківських обов`язків. Просить прийняти заяву про збільшення позовних вимог, позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та встановити факт самостійного виховання та утримання ОСОБА_2 доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року, яка занесена до протоколу судового засідання, задоволено клопотання представника позивача – відповідача ОСОБА_11 , прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог, яка є заявою про зміну предмету позову.
29 грудня 20025 року представник відповідача-позивача адвокат Крижанівський Д.О. подав відповідь на відзив за зустрічним позовом, в якому вказує, що доводи у відзиві є надуманими та не відповідають обставинам справи, відзив не містить тверджень, які б спростували обставини, викладені у зустрічному позові, посилання у відзиві на те, що подання зустрічного позову є проявом «помсти» не відповідає обставинам справи, оскільки за умов, що батько перешкоджає матері у спілкуванні із дочкою, фактично ізолює її від матері та ініціює судовий спір про позбавлення батьківських прав з метою звільнення із військової служби, звернення із зустрічним позовом є не помстою, а вимушеним способом захисту матір`ю свого законного права брати участь у вихованні дитини. Доводи про ухилення ОСОБА_1 від виконання батьківських обов`язків є безпідставними, з огляду на те, що такі твердження робляться в умовах фактичної ізоляції дитини від матері, створеної ОСОБА_2 та членами його родини, відзив не містить аргументів, які б спростували заявлені ОСОБА_1 вимоги. Щодо заяви про збільшення позовних вимог представник відповідача-позивача адвокат Крижанівський Д.О. вказує, що ініціювання вимоги про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини відбулось після того, як стало очевидною відсутність підстав для позбавлення матері батьківських прав. Необхідність для ОСОБА_2 , як позбавлення матері батьківських прав, так і встановлення відповідного юридичного факту не пов`язане із захистом прав чи інтересів дитини, а з можливістю звільнення ОСОБА_2 з військової служби на підставі відповідно норми ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», що свідчить про переважання особистого інтересу над оцінкою реальних потреб дитини та відсутність прямого зв`язку між заявленими вимогами і забезпеченням її найкращих інтересів. (а.с. 25-28 Том 2 )
05 січня 2026 року представник позивача-відповідача адвокат Бригида В.В. подав заперечення на відповідь на відзив за зустрічним позовом, у якому вказує, що надані адвокатом Крижанівським Д.О. докази – відеозапис, скріншоти переписки є неналежними, але водночас дані даного відеозапису та 4 фото, датовані січнем-лютим 2022 року, є ще одним доказом того, що будь-яких перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною ніхто не чинив. Доводи у відзиві про те, що ОСОБА_2 проявляв жорстокість до колишньої дружини, не обґрунтовані, надані постанови суду це не підтверджують, оскільки ці рішення судів прийняті у 2020 році, коли ОСОБА_2 та ОСОБА_1 проживали як подружжя і виховували спільну дитину та дітей ОСОБА_1 від першого шлюбу. Жодного разу з початку війни ОСОБА_1 не зверталась із письмовими зверненнями стосовно перешкод їй у вихованні доньки, ні батько, ні бабуся ОСОБА_8 не перешкоджали їй спілкуватись з дитиною і приймати участь у її вихованні, тому просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог її зустрічного позову. (а.с. 95-97 Том 2 )
Ухвалою суду від 03 лютого 2026 року за заявою представника позивача-відповідача адвоката Бригиди В.В. судом залучено до участі в даній справі третю особу на стороні позивача ОСОБА_2 , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, військову частину НОМЕР_1 . 
03 лютого 2026 року судом підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до розгляду по суті, про що постановлено відповідну ухвалу. 
У судовому засіданні представник позивача – відповідача адвокат Бригида В.В повністю підтримав позовні вимоги та просив задовольнити, посилаючись на доводи, викладені у позові та заяві про збільшення позовних вимог, а також повністю заперечив щодо вимог ОСОБА_1 у зустрічному позові та просив відмовити повністю у його задоволенні.
Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні заперечила відносно позовних вимог ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав, пояснивши, що після початку війни вона виїхала до Німеччини із дітьми та намагалась взяти із собою і дочку ОСОБА_6 , однак батько не віддав їй дитину, перебуваючи у Німеччині, вона телефонувала і чоловікові, його матері ОСОБА_8 , і ОСОБА_12 , однак їй не давали спілкуватись із дитиною, заблоковували її у всіх можливих месенджерах, лише літом 2022 року, коли дочка була з дідом, вони поспілкувались. Вона надсилала подарунки, кошти, які відмовлялись отримувати, а у 2023 році дізналась про аліменти та почала їх сплачувати. Щоб дізнатись про ОСОБА_12 вона зв`язувалась із вчителями школи, де навчалась дочка, із психологами, класним керівником. Влітку 2025 року приїхала та намагалась побачити дочку, приїхала у с.Іванківці, однак дитину їй не дали, повідомивши, що немає вдома. Вона любить свою дочку ОСОБА_6 , бажає та прагне спілкуватись з дитиною, однак тривалий час їй чинились перешкоди. На даний час в інтересах дитини вона не ставить питання про зміну місця проживання дитини, яка тривалий час проживала з батьком та бабусею, однак з метою захисту її прав на спілкування та виховання власної дитини просить задовольнити її зустрічний позов та визначити час для спілкування із дитиною за участі психолога протягом певного адаптаційного періоду. 
Представник відповідача – позивача адвокат Крижанівський Д.О. у судовому засіданні відносно задоволення первісного позову заперечив, підтримавши позицію, викладену у відповіді на відзив на зустрічну позовну заяву, та підтримав вимоги зустрічного позову про зобов`язання ОСОБА_2 не чинити перешкод у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_3 , та встановити порядок участі матері у спілкуванні та вихованні доньки із встановленням адаптаційного періоду, посилаючи на викладені у зустрічному позові доводи. 
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Старосинявської селищної ради Данілкович В.В. у судовому засіданні підтримав висновок органу опіки та піклування про недоцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав та про визначення способів участі матері у вихованні та спілкуванні із дитиною.
Представник третьої особи - військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, жодних заяв чи пояснень щодо позову суду не надавав. 
Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, прийшов до висновку, що первісний позов не підлягає до задоволення, а зустрічний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Старосинявського районного суду від 02 червня 2022 року у справі №684/83/22, рішення набрало законної сили 05 липня 2022 року (а.с.11-12 Том 1)
У даному шлюбі у сторін народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15 червня 2022 року виданим повторно Старосинявським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмельницькому районі Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), батьками дитини вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . (а.с.20 Том 1)
Згідно витягу із реєстру територіальної громади номер 2025/015963456 від 29 жовтня 2025 року зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 , 1986 р.н., в період з 06.03.2017 до 21.07.2025 є АДРЕСА_1 . (а.с. 9 Том 1)
Відповідно до даних довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №177/02-26 від 21 липня 2025 року за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , її мати ОСОБА_1 , 1988 р.н. та ОСОБА_5 , 2012 р.н., ОСОБА_13 , 2011 р.н. (а.с. 113 Том 1)
ОСОБА_2 , 1986 року народження, та його донька ОСОБА_3 , 2016 року народження, проживають без реєстрації у його батьків у АДРЕСА_2 , про що надано характеристику №117 від 25 вересня 2023 року, № 211 від 27 жовтня 2025 року та акт №210 від 24 жовтня 2025 року. (а.с.13, 18, 19 Том 1)
Згідно даних відомостей з Державного реєстру фізичних осіб – платників податків про суми нарахованого доходу від 23.10.2025 року, довідки ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 27.10.2025 року відсутні відомості про доходи ОСОБА_2 з січня по серпень 2025 року та він не отримував виплат із Пенсійного фонду. (а.с. 15-17 Том 1)
Згідно довідки Старосинявського ЗДО №1 Старосинявської селищної ради № 2023-50/06 від 13 вересня 2023 року ОСОБА_3 відвідувала даний заклад у 2021 році, за період перебування в дошкільному закладі вихованням та навчанням дитини займались бабуся ОСОБА_8 та батько ОСОБА_2 , мами ОСОБА_1 за період перебування дитини в садочку не з`являлась, навчанням та вихованням не цікавилась, батьківські збори не відвідувала. (а.с. 23 Том 1) 
Відповідно до змісту довідок №13 від 13 вересня 2023 року та №20 від 11 серпня 2025 року, виданих керівником Старосинявської гімназії ім.О.Казмірова, ОСОБА_14 навчалась у даному закладі з 01 вересня 2022 року, регулярно відвідувала заняття в школі, завжди охайна та доглянута, бабуся та батько спілкуються із педагогами, цікавляться життям дитини, приводять у школу та забирають, відвідують батьківські збори, мати контакту із школою не підтримує, із вчителями не спілкується. (а.с. 24, 24 Том 1) 
За час навчання ОСОБА_14 у Старосинявській гімназії ім.О.Казмірова видані свідоцтва досягнень за 1-2 клас, 3-4 клас. (а.с.26-28 Том 1)
Згідно психологічної характеристики учениці 2 класу ОСОБА_14 від 26 вересня 2023 року дитина виховується у неповній сім`ї, мати з дитиною не спілкується, проживає за кордоном, вихованням дівчинки замається бабуся, дідусь і батько, які регулярно відвідують батьківські збори, забезпечують всім необхідним. У спілкуванні дитина згадує тільки бабусю і батька, про матір говорити не хотіла, давно маму не бачила, не хоче ніяких контактів із матір`ю, їй добре з батьком. (а.с.22 Том 1) 
Судовим наказом Старосинявського районного суду Хмельницької області від 06 грудня 2022 року (справа №684/456/22) вирішено стягувати з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01 грудня 2022 року та до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_5 . За даним судовим наказом відкрито виконавче провадження №70605998, заборгованість станом на 27.10.2025 року відсутня. (а.с.32-35 Том 1)
Як встановлено судом ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у березні 2022 року разом із двома дітьми від попереднього шлюбу ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , виїхала до Німеччини, де отримала дозвіл на проживання у м.Падерборн та дозвіл на працевлаштування, що підтверджується відповідними документами, та проживає там до теперішнього часу. (а.с. 89, 90, 92, 98, 99,100 Том 1)
Згідно виписних листів Клініки дитячої та підліткової медицини, наданих суду з офіційним перекладом бюро перекладів «Адмірал», пацієнт ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , перебував на стаціонарному лікуванні з 09.02.2023 до 11.02.2023, з 21.03.2024, з 16.09.2024 до 18.09.2024, з 30.10.2024, з 11.11.2024, з 12.11.2025 до 13.11.2025 (а.с. 101-112 Том 1)
Постановами суду від 20 липня 2020 року у справі №684/365/20, від 19 листопада 2020 року у справі №684/596/20 ОСОБА_2 притягувався до адміністративної відповідальності за ст.173-2 КУпАП за вчинення домашнього насильства щодо дружини, та постановою суду від 15 червня 2022 року у справі №684/147/22 за ч.1 ст.130 КУпАП. (а.с.93,94 Том 1, особу перевірено судом через повний доступ у ЄДРСР)
Як слідує із відповіді на адвокатський запит щодо надання інформації про участь матері ОСОБА_1 у освітньому процесі доньки №283 від 20 листопада 2025 року, наданої керівником Старосинявського ліцею ім.О.Романенка, ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається у 4А класі вказаного ліцею, мама ОСОБА_1 від вересня двічі виходила на зв`язок із класним керівником, цікавилась поведінкою та адаптацією доньки у новому освітньому закладі, повідомляла про те, що створюються перешкоди у спілкуванні матері із донькою (а.с.115 Том 1).
Згідно психологічного висновку щодо учениці 4-А класу Старосинявського ліцею ім. О.Романенка ОСОБА_3 , складеного практичним психологом ОСОБА_15 , у дитини спостерігається помірний рівень тривожності, присутні почуття образи та смутку, дитина сприймає сім`ю як неповну, на 1-му місці тато, 2-дядько, 3-себе, 4-дідусь та 5- бабуся, яка є для дитини найбільш значущою фігурою у сім`ї, відсутність мами вказує на конфліктні ситуації із нею, почуття образи, втрата матері, навіть якщо вона фізично жива, але не присутня у житті дитини створює емоційну порожнечу та відчуття неповноцінної сім`ї, в ході бесід з дитиною ОСОБА_12 відмовляється говорити про маму, на очах сльози «мама мене покинула». Результати даних обстежень показують потребу в емоційній безпеці та любові. Рекомендовано продовжити психологічний супровід для більш глибокого вивчення внутрішнього світу дитини та ефективної допомоги у відновленні сімейних зв`язків. (а.с.116, 157 Том 1).
Відповідно до даних психологічної характеристики учениці 4-А класу Старосинявського ліцею ім. О.Романенка ОСОБА_3 , наданої практичним психологом ОСОБА_16 та керівником закладу освіти ОСОБА_17 , дитина навчається у даному закладі з 1 вересня 2025 року, проживає з дідусем, бабусею та батьком, мати проживає за кордоном понад три роки, ОСОБА_6 практично не пам`ятає матір, при згадці про неї на очах з`являються сльози. ОСОБА_6 соціально активна, адекватна віку, має позитивні взаємини з дорослими та однолітками. ОСОБА_18 чутливість щодо матері потребує розуміння та підтримки з боку сім`ї та педагогів. Психологічний стан дитини стабільний, але емоційний стан потребує уваги та додаткової підтримки. (а.с.117, 158-159 Том 1).
Згідно характеристики учениці 4-А класу Старосинявського ліцею ім. О.Романенка ОСОБА_3 , наданої класним керівником ОСОБА_19 , Гук ОСОБА_6 характеризується позитивно, зарекомендувала себе як старанна, вихована та емоційно зріла учениця, яка успішно навчається та підтримує гарні взаємини з учителями та однокласниками. (а.с.118, а.с. 160 Том 1).
Із відповіді начальника служби у справах дітей Старосинявської селищної ради № 326 від 17 листопада 2025 року на адвокатський запит встановлено, що ОСОБА_1 зверталась до служби у справах дітей Старосинявської селищної ради (усне звернення, спілкування у телефонному режимі та через меседжери) з приводу вчинення їй перешкод колишнім чоловіком ОСОБА_2 у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_14 , а також чинення таких перешкод бабою дитини, а саме:
- на початку повномасштабного вторгнення рф (березень 2022) в усному режимі з питання вчинення перешкод у евакуації дочки за кордон з матір`ю;
- у 2023 році через месенджер Telegram з питання чинення перешкод батьком ОСОБА_2 та бабою ОСОБА_8 у спілкуванні із дочкою ОСОБА_6 ;
- у липні 2025 року особисто в усній формі до першого заступника Старосинявської селищної ради у зв`язку з тим, що вона хоче побачитись з дитиною, однак сім`я ОСОБА_2 дуже конфліктна, протягом трьох з половиною років батько дитини та баба ОСОБА_8 перешкоджали їй у спілкуванні з дитиною по мобільному зв`язку та соцмережах. З письмовими зверненнями до Органу опіки та піклування та служби у справах дітей Старосинявської селищної ради ОСОБА_1 не зверталась. (а.с.120 Том 1).
Аналогічна відповідь надана на адвокатський запит адвоката ОСОБА_11 за №2187 від 01 грудня 2025 року. (а.с.161 Том 1).
Із наданих ОСОБА_1 скріншотів із переписок через месенджер Telegram із начальником служби у справах дітей ОСОБА_20 , що останній підтвердив у судовому засіданні, (серпень- грудень 2023 року) слідує, що ОСОБА_1 зверталась до начальника служби у справах дітей з питань чинення їй перешкод батьком дитини та бабою ОСОБА_8 у спілкуванні із донькою ОСОБА_6 , оскільки її заблоковують у всіх контактах, просила надати контакти вчительки ОСОБА_6 та шкільного психолога, щоб дізнатись інформацію про дитину (а.с.121-128 Том 1)
Із наданого ОСОБА_1 аудіозапису телефонної розмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається прохання ОСОБА_1 поспілкуватись із донькою ОСОБА_6 , та що батько повідомляє, що дитина виховується його матір`ю (бабусею), а вона - мати для дитини померла (а.с.133 Том 1)
Із наданих ОСОБА_1 скріншотів із переписок із ОСОБА_21 від 08 квітня 2022 року слідує, що ОСОБА_1 бажала поговорити з донькою, на що їй ОСОБА_22 відповідав, що вона не дзвонила, що вона залишила дитину, а він ніколи не дозволить вивезти дитину, і дитина сама не хоче з нею говорити. (а.с.37-40 Том 2)
Також ОСОБА_1 надала чотири фото (січень-лютий 2022 року), на яких зображені дочка ОСОБА_3 та її діти від першого шлюбу та відеозапис її розмови із ОСОБА_6 (а.с.41-45 Том 2)
Згідно відповіді СПД №1 ВП №1 ГУНП в Хмельницькій області на адвокатський запит від 28 листопада 2015 року повідомлено, що 09 березня 2022 року за №230 зареєстровано звернення від ОСОБА_2 з приводу конфлікту із дружиною, яка хоче вивезти дитину за кордон, за результатом звернення роз`яснено норми законодавства; 20 липня 2025 року за №1245 зареєстровано звернення ОСОБА_1 про те, що колишній чоловік ОСОБА_2 не дозволяє заявниці побачити доньку ОСОБА_3 , 8 років, розгляд звернення припинено за заявою заявника. (а.с.149-154 Том 1).
Згідно відповіді на адвокатський запит адвоката Бригиди В.В. №289 від 27 листопада 2025 року, наданої керівником Старосинявського ліцею ім.О.Романенка, повідомлено, що ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , навчається у 4А класі вказаного ліцею, мама ОСОБА_1 повідомляла про те, що є перешкоди у спілкуванні з донькою, від вересня двічі виходила на зв`язок із класним керівником, цікавилась поведінкою та адаптацією доньки у новому освітньому закладі, а також спілкувалась із практичними психологами, мама не відвідувала дитину в навчальному закладі і не була присутня на батьківських зборах з 01.09.2025 року, відвідує дитину та приймає участь у батьківських зборах бабуся. (а.с.155-156 Том 1).
Відповідно до консультативного висновку спеціаліста 8837 від 4 грудня 2025 року ОСОБА_14 , 9 років, про консультована лікарем психолог та дитячий психіатр ОСОБА_23 , на момент огляду виявлено тривожний стан з елементами порушень емоційно-вольової сфери на фоні пережитих подій у сім`ї (з мамою), рекомендовано заняття із психотерапевтом, амбулаторний огляд та медикаментозне лікування. (а.с.166 Том 1).
Згідно довідки №92 від 29 жовтня 2025 року ОСОБА_3 знаходиться під наглядом сімейного лікаря ОСОБА_24 з 2019 року, коли була укладена декларація та в цей час сімейний лікар бачила маму дівчинки, вже понад п`ять років дитиною опікуються бабуся і тато. (а.с.238 Том 1)
Як встановлено з акту обстеження умов проживання від 21 листопада 2025 року, проведеного з метою підготовки висновку органу опіки та піклування за адресою: АДРЕСА_2 , де поживає ОСОБА_3 , 2016 р.н., із батьком, бабою, дідом та дядьком, умови проживання добрі, в будинку створено належні умови для повноцінного розвитку дитини, є місце для занять, сну та відпочинку, дитина забезпечена одягом, харчуванням та необхідними речами, стосунки у сім`ї добрі, але відчувається психологічна напруга у зв`язку із непорозуміннями батьків малолітньої ОСОБА_3 , при згадці про матір у дитини проявляється тривожність, поглядаючи на бабусю дитина каже, що не хоче спілкуватись із мамою. На час обстеження у будинку була малолітня ОСОБА_3 та її баба ОСОБА_8 , яка повідомила, що батько на службі у ЗСУ, а мати дитини ОСОБА_1 не приймає участі у вихованні дитини та перебуває за кордоном, за словами ОСОБА_8 дитина не бажає спілкуватись із мамою, батько надав бабі нотаріально засвідчено заяву на представництво інтересів доньки в учбових та медичних закладах. (а.с.162-163 Том 1).
18 грудня 2025 року рішенням виконавчого комітету Старосинявської селищної ради №10/2025 затверджено висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та визначення способів участі матері ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з дитиною.(а.с.226 Том 1).
Згідно висновку органу опіки та піклування Старосинявської селищної ради ради про недоцільність позбавлення батьківських прав та визначення способів участі матері у вихованні та спілкуванні з дитиною орган опіки та піклування, вивчивши обставини справи, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, беручи до уваги відсутність вагомих підстав для позбавлення батьківських прав, вважає:
1.Недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
2.Встановити наступний порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :
2.1.Протягом перших трьох місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили встановити адаптаційний період, у межах якого дистанційне та очне спілкування матері з дитиною здійснюється за участі та під супроводом практичного психолога (відповідну угоду із яким має укласти ОСОБА_1 ), а формами участі матері у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 є:
-дистанційне спілкування матері з дитиною засобами телефонного та відеозв`язку (Viber, WhatsApp, Messenger, Telegram, тощо) тривалістю не більше 30 хвилин не рідше одного разу на тиждень у період з 15.00 до 18.00 або в інший час, узгоджений сторонами, без контролю та втручання з боку батька та за участю практичного психолога;
-очні зустрічі матері з дитиною під час перебування матері в Україні не рідше двічі на тиждень, у погоджений відповідним фахівцем та сторонами час, тривалістю не менше 1 години, у нейтральному місці за участю психолога. 
2.2.Після завершення адаптаційного періоду формами участі матері у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 є:
-забезпечити безперешкодне дистанційне спілкування матері з дитиною засобами телефонного та відеозв`язку (Viber, WhatsApp, Messenger, Telegram, тощо) на регулярній основі, у зручний для дитини та матері час, узгоджений сторонами, враховуючи бажання дитини;
-під час кожного приїзду матері в Україну, незалежно від тривалості, надати їй право на регулярні зустрічі із дитиною не менше трьох разів на тиждень тривалістю не менше двох годин, у погоджений час, з урахуванням стану здоров`я, розпорядку дня та навчального графіку та бажання дитини;
-під час літніх канікул надати матері право на спільне перебування з дитиною загальною тривалістю один місяць, з яких два тижні безперервно з правом проживання дитини разом з матір`ю протягом цього періоду, з урахуванням бажання дитини, дотримання її розпорядку дня та стану здоров`я дитини.
(а.с.227-230 Том 1) 
У витягу з протоколу №13 (щодо питання №1 порядку денного ) від 17 грудня 2025 року зафіксовано хід засідання комісії з питань захисту прав дитини при Старосинявській селищній раді щодо розгляду ухвали суду про надання висновку органу опіки та піклування у справі №684/575/25 (а.с.121-123 Том 2)
Згідно відповіді на адвокатський запит адвоката Бригиди В.В. №2 від 06 січня 2-026 року, наданої начальником відділу – служби у справах дітей Старосинявської селищної ради В.Данілкович, повідомлено, що стан вихованні дітей у сім`ї ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не розглядався через відсутність потреби, будь-яка інформація щодо неналежного виконання батьківських обов`язків ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не надходила, обстеження умов проживання дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не проводилось через відсутність потреби, після отримання ухвали суду у даній справі не проводилось обстеження умов проживання дітей ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , тому що за цією адресою на даний час ніхто не проживає, при спілкуванні із ОСОБА_1 вона повідомила, що перебуває у Німеччині із двома дітьми. (а.с.129 Том 2).
Відповідно до наданого суду представником позивача-відповідача ОСОБА_11 психологічного висновку психолога ОСОБА_25 від 22 грудня 2025 року дитина ОСОБА_3 знаходиться в ситуації постійного страху, через це в неї з`явились ознаки психологічного неблагополуччя і помірний депресивний стан. Дівчинка потребує стабільних і передбачуваних умов життя і вона має спілкуватись з приємними їй людьми. Якщо не забрати джерело стресу і не проводити психокорекцію це може призвести до деформації особистості і розвитку тривожно-депресивного характеру. (а.с.7-12 Том 2)
За заявою сторони позивача- відповідача ОСОБА_2 були допитані свідки, які надали суду відповідні показання. Так, допитана свідок ОСОБА_26 повідомила суду, що у вересні 2022 року її син та ОСОБА_3 разом йшли в перший клас школи, у якій навчались разом до 3-го класу. За весь час навчання вона не бачила мами ОСОБА_6 , у батьківському чаті її також не було, батьківські збори вона не відвідувала, відомо, що вона перебуває за кордоном. Усі питання щодо навчання ОСОБА_6 вирішувались із бабою ОСОБА_8 або батьком ОСОБА_2 , які були присутні на батьківських зборах, на шкільних заходах. ОСОБА_6 дружить з її сином ОСОБА_27 , віднедавна вони знов навчаються разом у класі, та він їй розповідав, що ОСОБА_12 боїться своєї мами.
Свідок ОСОБА_28 суду пояснила, що проживає у селі Іванківці поблизу будинку Гуків та їй відомо, що у садочок та школу Гук ОСОБА_6 водили лише баба, дід та батько, а матері немає уже 6 років та вона не бачила, щоб Гук ОСОБА_29 приїжджала до дитини. Із дитиною вона бачить лише бабу, діда, батька та дядька ОСОБА_30 . При спілкуванні з ОСОБА_6 вона не згадує про маму.
Свідок ОСОБА_31 , яка проживає у с.Іванківці суду показала, що знає з дитинства ОСОБА_2 , він одружився із ОСОБА_29 та в них народилась дочка ОСОБА_6 . Коли ОСОБА_12 було три роки, то дитина уже проживала в баби ОСОБА_8 , в дитячий садок та школу ОСОБА_6 водила баба та дядько ОСОБА_32 , а мами ОСОБА_1 вона вже давно не бачила, але знає, що ніби минулого року вона приїжджала. Гук ОСОБА_7 працював у м.Хмельницькому, але на вихідні та канікули був у с.Іванківці з дитиною, зараз призваний на службу в ЗСУ. Свідок повідомила, що з 2022 року вона не бачила жодного разу матері дитини ОСОБА_1 .
Свідок ОСОБА_8 (мати позивача-відповідача ОСОБА_2 ) суду повідомила, що доньку її сина та ОСОБА_33 ОСОБА_29 привезли їй у 2019 році, коли ОСОБА_6 було три роки, та з цього часу онука проживає з нею у с.Іванківці. Гук ОСОБА_29 у 2021 році перебувала у Польщі на заробітках, однак рідко дзвонила до дочки, може 5 разів. У дитячий садок та школу ОСОБА_6 віддавала вона, мати речей для дитини не купляла, ні в садку, ні в школі мами не було. Навіть коли був придбаний будинок у ОСОБА_34 , ОСОБА_6 все одно проживала із нею. У 2022 році дитина проживала у неї, а мати ОСОБА_35 , коли повернулась із ОСОБА_36 , взяла ОСОБА_37 в гості у Дунаївці. У 2022 році Гук ОСОБА_29 хотіла забрати дитину і вивезти за кордон, однак вона не дозволила, так як батька не було вдома і він не був згідний, тому вона її вигнала, не віддавши ОСОБА_6 , хоча Гук ОСОБА_29 її побила тоді. Після виїзду Гук ОСОБА_29 до Німеччини вона для дитини вислала одну посилку, а два роки тому прислала синтезатор, однак за нього потрібно буо оплатити, тому вона відмовилась забрати цю посилку. Після виїзду за кордон ОСОБА_38 протягом 10 місяців не надавала коштів для дитини, тому у грудні 2022 року батько ОСОБА_2 подав заяву про стягнення аліментів, які вона почала виплачувати з 2023 року. 20 липня 2025 року гук ОСОБА_29 приїхала у с.Іванківці, однак дитини не було вдома, вона була з батьком на відпочинку. Жодних перешкод Гук ОСОБА_29 у спілкуванні з дитиною ніхто не чинив, ОСОБА_6 сама не хотіла говорити з нею по телефону. Мама зверталась до психолога у школі, однак ОСОБА_12 не хотіла говорити з мамою, а після того як маму приєднали до чату батьків однокласників відмовлялась йти в школу, тому вона перевела дитину у школу в с.Заставці, а також звертались до психолога та інших лікарів для обстеження дитини. 
Свідок ОСОБА_32 (рідний брат позивача-відповідача ОСОБА_2 ) у судовому засіданні пояснив, його племінниця ОСОБА_6 завжди була у баби ОСОБА_8 , він завжди возив її у дитячий садок, школу, на різні гуртки, а також до батька у м.Хмельницький. Мама Гук ОСОБА_29 в школі у дитини не була жодного разу, в садочку один раз. З часу виїзду Гук ОСОБА_29 за кордон вона лише один раз прислала посилку, не дзвонила до дитини, до нього також не телефонувала, а потім брат подав заяву про стягнення з неї аліментів. З 2022 року мама приїхала до дитини оди раз у 2025 році, однак ОСОБА_6 була з батьком на відпочинку в ОСОБА_39 , тому вона дитину не побачила. Коли контакт мами додали у чат школи і він ОСОБА_12 сказав, що це її мама, дитина не хотіла йти в школу, вона боїться мами, у дитини є лише батько та бабуся. 
За клопотанням сторони відповідача-позивача ОСОБА_1 допитані свідки. Свідок ОСОБА_40 (мати відповідача-позивача ОСОБА_1 ) пояснила, що за час спільного проживання її дочки та ОСОБА_2 останній не працював, зловживав алкоголем та навіть застосовував фізичну силу до дочки. Спочатку вони проживали у м.Хмельницький, а потім придбали будинок у селищі Стара Синява, у 2019 році вона забрала до себе проживати старших дітей, а ОСОБА_6 забрали батьки ОСОБА_41 . Гук ОСОБА_29 та ОСОБА_42 у 2021 році перебували на заробітках у Польщі, звідки повернулись у грудні 2021 року. Після повернення ОСОБА_29 забрала дітей та поїхала у ОСОБА_43 у свій будинок, а коли почалась війна на початку 2022 року у березні ОСОБА_29 хотіла виїхати із дітьми за кордон, однак ОСОБА_12 їй не віддали, тому ОСОБА_29 виїхала у Німеччину із двома старшими дітьми та планувала ОСОБА_12 також забрати до себе. У Німеччині вона важко переживала розрив із дитиною, передавала передачі, неодноразово телефонувала, а потім почала звертатись за допомогою та телефонувати у службу у справах дітей, до вчителів, психологів, щоб дізнатись про доньку ОСОБА_6 . Однак, її онуку відстороняють від мами, хочуть, щоб вона нічого не знала про маму. Вона особисто приїжджала до ОСОБА_12 у серпні 2022 року, однак її не впустили на поріг, у липні 2025 року Гук ОСОБА_29 приїжджала до дитини, однак їй не дали побачитись з дочкою. 
Свідок ОСОБА_44 суду показала, що є колишньою дружиною ОСОБА_45 та їй відомо, що його брат ОСОБА_7 випивав, не забезпечував сім`ю. У березні 2022 року вона була у колишньої свекрухи ОСОБА_8 у с.Іванківці та їй відомо, що Гук ОСОБА_29 хотіла забрати дочку ОСОБА_6 , щоб вивезти за кордон, однак їй дитину не віддали, та дитина залишилась проживати із бабою ОСОБА_8 , яка ОСОБА_12 говорила, що мама її покинула. Гук ОСОБА_29 не давали зв`язку із дочкою ОСОБА_6 , заблокували номер у телефоні, говорили дитині, що мама померла. Зі слів Гук ОСОБА_29 їй відомо, що перебуваючи у Німеччині, вона пересилала гроші для ОСОБА_12 , подарунок, який ОСОБА_8 не хотіла забирати. 20 липня 2025 року Гук ОСОБА_29 з нею приїжджали у с.Іванківці, однак дитину їй не дали побачити, сказали, що вона на відпочинку із батьком. 
Свідок ОСОБА_46 у судовому засіданні пояснила, що проживає у с.Іванківці та їй відомо до ОСОБА_3 проживає із бабою ОСОБА_8 . У 2022 році мама Гук ОСОБА_29 хотіла забрати дочку ОСОБА_6 із іншими дітьми за кордон, однак їй не дали дитину. ОСОБА_29 дзвонила з Німеччини, однак ОСОБА_8 не відповідала, передавала посилки, то ОСОБА_8 не хотіла брати, баба відгородила дитину від матері. У 2025 році ОСОБА_35 приїжджала, але їй не дали побачити дитину. Свідок вказала, що з ОСОБА_8 в неї були добрі відносини, вона часто заходила до неї, а у 2024 році між ними стався конфлікт, тому з цього часу вони не спілкуються. 
Надаючи оцінку встановленим обставинам справи та правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить із наступного.
Згідно з ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»).
У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Виходячи з положень ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. 
Частиною четвертою ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Частиною першою ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, забезпечення безпечних умов життя дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним.
Тлумачення пункту 2 ч.1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.
При вирішенні такої категорії спорів судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 08.05.2019 року у справі № 409/1865/17-ц, від 02.10.2019 року у справі № 461/7387/16-ц, від 11.03.2020 року у справі № 638/16622/17, від 13.04.2020 року у справі № 760/468/18, від 29.04.2020 року у справі № 522/10703/18 , від 23.12.2020 року у справі №522/21914/17.
Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»).
Таким чином, при вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьками обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько чи мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. (стаття 89 ЦПК України).
Як на підставу пред`явлення даного позову, позивач посилається на те, що з часу виїзду ОСОБА_1 за кордон та розірвання шлюбу між ними відповідач не приймає участі у вихованні дочки, не спілкується із дитиною, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не забезпечує медичного догляду та лікування не цікавиться її інтересами, фізичним та моральним розвитком, не готує дитину до самостійного життя, не висловлює батьківського піклування, не сплачувала аліментів, тому ухиляється від виконання батьківських обов`язків.
Із наданих сторонами доказів судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано та з 2022 року донька сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишилась проживати зі батьком ОСОБА_2 та його батьками в будинку в с.Іванківці Старосинявської ТГ, а мати ОСОБА_1 з двома дітьми від першого шлюбу виїхала до Німеччини, з 2022 року мати дитини ОСОБА_1 не відвідувала дочку ОСОБА_6 у освітніх закладах, де навчалась дитина, не відвідувала батьківські збори, з грудня 2022 року з матері стягуються аліменти на користь батька ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_6 , щодо виплати яких була заборгованість у 2023 році, а станом на 27.10.2025 року заборгованість відсутня, з 2022 року мати дитини лише один раз у липні 2025 року приїхала в Україну та намагалась побачитись із донькою.
Однак, вказані обставини, на переконання суду, не є безумовними та достатніми для позбавлення матері ОСОБА_1 батьківських прав та буде відповідати інтересам дитини, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, необхідність застосування якого позивач не довів.
При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ОСОБА_1 ухиляється від виконання батьківських обов`язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та достатніми доказами.
Орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради надав висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , відносно її малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , затверджений рішенням виконавчого комітету №10/2025 від 18 грудня 2025 року, з яким суд погоджується.
При цьому, відповідач ОСОБА_1 заперечує проти позову про позбавлення її батьківських прав, та у свою чергу пред`явила зустрічний позов до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, що свідчить про те, що вона не втратила інтерес та бажання брати участь у вихованні дитини, зацікавлена у подальшому збереженні родинного зв`язку.
Як з`ясовано судом, неактивна участь матері в житті дочки ОСОБА_6 спричинена перебуванням ОСОБА_1 за межами України через воєнний стан з 2022 року, конфліктною ситуацією із батьком дитини та його матір`ю, і як наслідок неналежним усвідомленням сторонами конфлікту необхідності участі матері у вихованні малолітньої дитини. При цьому, ОСОБА_35 зверталась до Служби у справах дітей з приводу перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_6 , зверталась до закладу освіти, у якому навчалась ОСОБА_6 з вересня 2025 року, зверталась до шкільного психолога з питань налагодження емоційного контакту із донькою, що підтверджується відповідними відповідями на адвокатський запит, ОСОБА_1 сплачує аліменти на утримання дочки ОСОБА_6 відповідно до судового наказу Старосинявського районного суду. 
Також позивач за первісним позовом не довів та не надав суду доказів про те, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері ОСОБА_1 батьківських прав відносно малолітньої доньки ОСОБА_6 та необхідності розірвання сімейних зв`язків матері з дитиною, як і доказів, які б безспірно свідчили про те, що мати дитини умисно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не спілкується з дитиною умисно чи не зацікавлена у подальшому збереженні родинного зв`язку.
З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав, тобто природніх прав, наданих батькам щодо дитини на її виховання, захист її інтересів та інших прав, які виникають із факту кровної спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини, тому за обставин, що встановлені у даній справі, позбавлення батьківських прав є недоцільним та суперечить інтересам дитини.
Крім цього, слід зважувати на те, що позбавлення батьківських прав матері щодо дитини та усвідомлення цього самою дитиною, вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, що суперечить якнайкращим інтересам дитини.
Щодо позовної вимоги ОСОБА_2 про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
За приписами частини другої статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Відповідно до статті 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.
Так, ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав (стаття 164 СК України).
Отже, з настанням певних юридичних фактів, що підтверджуються певними актами, обсяг батьківських прав може обмежуватися або припинятися.
З огляду на викладене, для підтвердження самостійного виховання дитини батьком необхідне існування (настання) обставин, у силу яких обсяг прав матері обмежується або припиняється.
Оскільки в СК України чітко встановлено, що сімейні права та обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі, можна констатувати, що в силу настання певних юридичних фактів (дій чи подій), які мають бути підтверджені виключно актами цивільного стану (свідоцтво про смерть) чи рішенням суду (про позбавлення батьківських прав, визнання недієздатним, померлим, безвісно відсутнім) та позбавляють особу користуватися батьківською правосуб`єктністю, такі права та обов`язки припиняються та не потребують додаткового підтвердження того, що один із батьків самостійно виконує їх.
Сімейним Кодексом України не встановлено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини. Так само як визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від сімейних обов`язків, якими є, зокрема, обов`язки щодо виховання дитини.
Частиною першою ст.152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.
Відповідно до статті 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Доведення факту одноосібного виховання дитини батьком пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких мати не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини, стосується зміни обсягу сімейних прав або невиконання одним із батьків батьківських обов`язків (у тому числі умисного) та безумовно впливає на права й інтереси самої дитини, а також зумовлює відповідні правові наслідки, визначені законом.
Оскільки сімейним законодавством не передбачено підстав припинення батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а визначена частиною першою статті 15 СК України «невідчужуваність» сімейних обов`язків свідчить про неможливість відмови від них, зокрема від обов`язків щодо виховання дитини, то факт одноосібного виховання дитини одним із батьків може бути встановлений судом як одна з обставин, що складає предмет доказування у спорі між батьками дитини щодо виконання ними обов`язків з виховання дитини.
Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22.
У даній справі позивачем ОСОБА_2 не доведено факту умисного ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дитини та підстав для позбавлення її батьківських прав, як і не доведено факту і самостійного утримання батьком дитини, оскільки матір`ю сплачуються аліменти на утримання доньки. 
Сам факт проживання матері окремо не може бути підставою для встановлення факту самостійного виховання дитини батьком, оскільки зазначене не перешкоджає матері спілкуватися та приймати участь у вихованні дитини. (постанова ВС від 16 березня 2026 року у справі справа № 487/11354/24).
Також суд зауважує, що позивач ОСОБА_2 заявив вимогу про встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини з метою набуття підстав для звільнення із військової служби по мобілізації згідно п.3 ч.12 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», однак суду не надано жодних доказів про проходження ОСОБА_2 військової служби. 
Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, а також врахувавши практику ЄСПЛ, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини.
Вирішуючи зустрічний позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
Положення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено право на повагу до сімейного життя, поширюються, зокрема, і на відносини між дитиною та батьком. ЄСПЛ зазначає, що держава повинна за загальним правилом забезпечити збереження сімейного зв`язку там, де він існує.
Згідно статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, а батьківські права не можуть здійснюватися в супереч інтересам дитини.
Згідно вимог статті 157 СК України питання виховання дітей вирішуються батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
Відповідно до ч.1 ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.
Частиною другою вказаної статті СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.
Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 листопада 2022 року в справі № 201/13423/19 (провадження № 61-1881св22) вказано, що «при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням конкретних обставин справи. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини».
Принцип рівності батьків та принцип спільного вирішення питань життя дитини зобов`язують обох батьків поважати права дитини та права один одного, зокрема гарантованого права кожного із батьків брати безпосередню (особисту) участь у вихованні дитини та необмеженому спілкуванні з нею. Приймаючи рішення в інтересах дитини суд має враховувати право дитини мати і зберігати стосунки з обома батьками.
Верховний Суд також звертає увагу на те, що мати, яка проживає окремо від своєї дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а батько не має права перешкоджати матері спілкуватися з дитиною, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини і таке спілкування відбувається саме в інтересах дитини. Встановлення стосунків та емоційного контакту малолітньої дитини з її матір`ю повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити дитину від спілкування з матір`ю. Саме так і зазначає Верховний Суд у постанові від 15 жовтня 2025 року у справі № 753/6934/24.
Як встановлено в ході розгляду справи, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 проживає окремо від дитини та перебуває за межами України, однак прагне спілкуватися з малолітньою дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та приймати участь у її вихованні, володіти інформацією про стан її здоров`я, навчання, розвиток, тощо. 
Разом з тим, між позивачем- відповідачем, як батьком малолітньої ОСОБА_2 та відповідачем-позивачем ОСОБА_1 , як матір`ю останньої, не досягнуто згоди з приводу участі матері у вихованні дитини – малолітньої ОСОБА_3 та спілкуванні з нею. 
При цьому, ОСОБА_1 не позбавлена батьківських прав щодо дитини та сплачує аліменти на її утримання.
Із досліджених судом доказів, зокрема відповіді начальника служби у справах дітей Старосинявської селищної ради № 326 від 17 листопада 2025 року, згідно якого ОСОБА_1 , зверталась до Служби (усне звернення, спілкування у телефонному режимі та через меседжери) з приводу вчинення їй колишнім чоловіком ОСОБА_2 та бабою перешкод у вихованні та спілкуванні з дочкою ОСОБА_14 , скріншотів із переписок через месенджер Telegram із начальником служби у справах дітей ОСОБА_20 , аудіозапису телефонної розмови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , з якої вбачається прохання ОСОБА_1 поспілкуватись із донькою ОСОБА_6 , та що батько повідомляє, що вона - мати для дитини померла, скріншотів із переписок із ОСОБА_21 від 08 квітня 2022 року, звернення ОСОБА_1 від 20 липня 2025 року про те, що колишній чоловік ОСОБА_2 не дозволяє їй побачити доньку, встановлено, що між сторонами існує спір щодо спілкування матері із дочкою та створення їй перешкод у цьому.
Суд відхиляє доводи представника відповідачки за зустрічним позовом адвоката Бригиди В.В. про те, що ні батько ОСОБА_2 , ні баба ОСОБА_8 не чинить перешкод ОСОБА_1 в спілкуванні з дочкою, у зв`язку із чим зустрічний позов не підлягає до задоволення повністю, оскільки такі доводи спростовані, та на думку суду це порушить принцип правової визначеності, так як батьками не погоджено способи участі матері ОСОБА_1 , яка проживає окремо від дитини та не позбавлена батьківських прав, у вихованні дочки, а тому наявний спір про право, який підлягає вирішенню судом.
У даній справі судом не встановлено обставин, які б унеможливлювали реалізацію права матері на спілкування з донькою та свідчили про те, що таке спілкування не буде відповідати інтересам дитини та порушує інтереси дитини, тому суд вважає, що доводи позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про усунення перешкод у спілкуванні з дочкою шляхом визначення способів її участі у спілкуванні з дитиною є обґрунтованими та вважає доцільним визначити способи участі матері у спілкуванні з дитиною. 
При визначенні такого способу участі матері ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною, суд враховує принцип рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини, так як збереження зв`язків із матір`ю не може не відповідати інтересам дитини.
Одночасно суд враховує, що згідно висновків практичного психолога Старосинявського ліцею ім. О.Романенка Л.Гречковської, висновку психолога ОСОБА_25 від 22 грудня 2025 року дитина ОСОБА_3 не бачить маму ОСОБА_1 членом своєї сім`ї, в ході бесід з дитиною ОСОБА_6 відмовляється говорити про маму, знаходиться в ситуації постійного страху та образи, відповідно це впливає на її психоемоційний стан, потребує стабільних і передбачуваних умов життя і вона має спілкуватись з приємними їй людьми, тобто емоційний стан дитини потребує уваги та додаткової підтримки.
Таким чином, у інтересах дитини та для того, щоб спілкування матері з дитиною не було психотравматичним, враховуючи вік дитини, її постійне проживання протягом тривалого часу з батьком та бабусею, до якої дитина найбільш прив`язана, відсутність психоемоційного зв`язку з мамою, суд вважає необхідним з метою поступового та безпечного для дитини відновлення стосунків із матір`ю, допомоги відповідного фахівця у відновленні сімейних зв`язків встановити адаптаційний період, протягом якого спілкування матері із дитиною відбуватиметься за участю кваліфікованого психолога.
Одночасно, суд звертає увагу, що наданий представником ОСОБА_2 висновок психолога не містять інформації про те, що спілкування дитини з матір`ю за участі психолога буде мати очевидно негативний вплив на нормальний розвиток дитини, та даний висновок у більшій мірі побудований на інформації, отриманій від баби дитини ОСОБА_8 . В свою чергу, позбавлення можливості спілкування матері з дитиною може призвести до того, що стійкий психологічний зв`язок між ними так і не буде відновлений, і дитина не зможе сприймати матір, яка бажає брати участь в житті дитини та має на це законне право.
Згідно вимог статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
У пункті 112 Керівних принципів Комітету міністрів Ради Європи щодо правосуддя, дружнього до дітей, прийнятих Комітетом міністрів Ради Європи 17 листопада 2010 року, зазначено, що діти мають право висловлювати свої погляди і думки з будь-якого питання або справи, які стосуються або впливають на них. Вони повинні бути в змозі зробити це незалежно від їхнього віку, в безпечному середовищі, з повагою до їх особистості. Вони повинні відчувати себе вільно, коли вони говорять з суддею або іншим посадовим особам. Це може потребувати, щоб судді уникали деяких формальностей, наприклад, носіння перуки і мантії або заслуховування дитини в самому залі суду; як приклад, може бути корисно заслухати дитину в кабінеті судді. Тобто суд під час заслуховування думки дитини створює умови, які будуть безпечні, комфортні, не злякають дитину, дадуть їй змогу говорити і висловлюватись вільно.
З метою з`ясування думки дитини в судовому засіданні в присутності психолога та представника органу опіки та піклування, з видаленням осіб, які заінтересовані в результатах справи, враховуючи вік та психологічну характеристику дитини, було проведено невимушену бесіду із ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в ході якої дівчинка зазначала, що давно мами не бачила, маму не пам`ятає та не пам`ятає коли говорила з нею, не бажає з мамою зустрічатись та спілкуватись, від мами їй нічого не потрібно, їй добре із татом, на маму вона ображена, хотіла б, щоб мама не кричала на тата. Поміж тим, ОСОБА_6 пригадує старшого брата ОСОБА_7 та сестру ОСОБА_47 , сумує за тим, як мама обнімала їх і любила, але на даний час ОСОБА_6 не бачить маму членом своєї сім`ї, а лише тата, бабусю, діда і дядька. Про маму дитина говорить пригнічено, однак щодо інших тем комунікабельна та активна відповідно до свого віку. 
Водночас, на переконання суду, небажання ОСОБА_3 на даний час спілкуватись із матір`ю не може бути підставою для усунення матері від участі у її вихованні, оскільки не встановлено, що таке спілкування зашкодить інтересам дитини, проте очевидно свідчить про необхідність з метою відновлення стосунків між матір`ю та донькоюв процесі їхніх зустрічей та спілкування встановлення адаптаційного періоду та залучення психолога. 
Суду на виконання вимог ст.19 СК України надано висновок органу опіки та піклування Старосинявської селищної ради щодо встановлення порядку участі матері ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якого рекомендовано встановити адаптаційний період, у межах якого дистанційне та очне спілкування матері з дитиною здійснюється за участі та під супроводом практичного психолога (відповідну угоду із яким має укласти ОСОБА_1 ), під час якого формами участі матері у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 є дистанційне спілкування тривалістю не більше 30 хвилин не рідше одного разу на тиждень у період з 15.00 до 18.00 або в інший час, без контролю та втручання з боку батька та за участю практичного психолога та очні зустрічі матері з дитиною під час перебування матері в Україні не рідше двічі на тиждень, у погоджений відповідним фахівцем та сторонами час, тривалістю не менше 1 години, у нейтральному місці за участю психолога. Після завершення адаптаційного періоду забезпечити безперешкодне дистанційне спілкування матері з дитиною засобами телефонного та відеозв`язку (Viber, WhatsApp, Messenger, Telegram, тощо) на регулярній основі, у зручний для дитини та матері час, узгоджений сторонами, враховуючи бажання дитини; під час кожного приїзду матері в Україну, незалежно від тривалості, надати їй право на регулярні зустрічі із дитиною не менше трьох разів на тиждень тривалістю не менше двох годин, а під час літніх канікул надати матері право на спільне перебування з дитиною загальною тривалістю один місяць, з яких два тижні безперервно з правом проживання дитини разом з матір`ю протягом цього періоду, з урахуванням бажання дитини, дотримання її розпорядку дня та стану здоров`я дитини.
Суд критично оцінює доводи представника позивача – відповідача ОСОБА_11 про неналежність та недопустимість висновку комісії з питань захисту прав дитини, оскільки окремі члени комісії були зацікавленими та діяли в інтересах ОСОБА_1 , а начальник служби у справах дітей Данілкович В.В. діяв упереджено та необ`єктивно, оскільки такі посилання не підтверджені жодними доказами. Доводи представника ОСОБА_11 про невизначення органом опіки та піклування місця зустрічей матері з дитиною, особи, яка має забезпечити психолога, тощо, не заслуговують на увагу, так як обов`язок укласти договір із психологом покладено на матір ОСОБА_1 , однак оскільки на час розгляду справи такий договір не укладено, визначення місця побачень буде врегульовано відповідно до ст.64-1 ЗУ «Про виконавче провадження». 
При вирішенні питання щодо встановлення способів участі матері у спілкуванні з дитиною та участі у її вихованні, суд враховує конкретні обставини справи, необхідність спілкування дитини як із батьком, так і з матір`ю, які не змогли самостійно визначити порядок участі у вихованні дитини, перебування матері тривалий час за межами України, відсутність протягом тривалого часу зв`язку дитини і матір`ю та необхідність встановлення між ними контакту, з урахуванням найкращих інтересів дитини, з метою забезпечення її сімейним вихованням, можливістю духовного і фізичного розвитку та спільного спілкування з матірю, вік дитини, стан здоров`я, потреб дитини, тому вважає необхідним встановити адаптаційний період, у межах якого дистанційне та очне спілкування матері з дитиною здійснюється за участі та під супроводом практичного психолога, угоду із яким має укласти ОСОБА_1 , під час якого формами участі матері у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 є дистанційне спілкування тривалістю не більше 30 хвилин один раз на тиждень та очні зустрічі матері з дитиною під час перебування матері в Україні двічі на тиждень за участю психолога, а після завершення адаптаційного періоду встановити побачення матері з дитиною без участі психолога три рази на тиждень тривалістю дві години з урахуванням стану здоров`я, розпорядку дня та навчального графіку дитини, та під час літніх канікул та у день народження, що буде відповідати якнайкращим інтересам дитини у даному випадку. 
На думку суду, такий порядок побачень буде достатнім на даний час для реалізації права позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 на спілкування із дочкою, заперечень щодо запропонованих органом опіки та піклування у висновку способів участі матері у спілкуванні та вихованні дочки позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_1 не заявлено. 
Жодних обставин або належних чи допустимих доказів, які б унеможливлювали право матері на спілкування із дочкою, чи обставин, які б свідчили, що таке спілкування перешкоджало б нормальному розвитку дитини, судом не встановлено.
Також, суд вважає за необхідне зазначити, що визначений судом спосіб участі матері у вихованні дитини за певних обставин (зміни обставин і взаємовідносин між сторонами, досягнення дитиною старшого віку та відповідних вікових змін дитини, її розвитку та потреб, тощо) може бути змінений у майбутньому або за домовленістю сторін, або за рішенням суду, для якнайкращого забезпечення інтересів дитини.
В іншій частині позовних вимог зустрічного необхідно відмовити, оскільки визначений способі спілкування матері з дитиною на даному етапі є достатнім та справедливим, відповідатиме інтересам дитини з врахуванням її емоційно-психологічному стану.
Одночасно суд наголошує, що батьки дитини повинні вживати всіх можливих і залежних від них заходів для налагодження (відновлення) нормального позитивного спілкування і контакту дитини з обома батьками, які мають рівні права брати безпосередню участь у вихованні дитини та необмеженому спілкуванні з нею. Дитина потребує уваги, підтримки і любові обох батьків та батьки, які почали проживати окремо, мають віднайти способи захистити дитину і забезпечити те, що їй потрібно, щоб дитина зростала у благополучній атмосфері, повноцінно розвивалася та не зазнавала негативного впливу.
За таких обставин, суд доходить до висновку, що зустрічний позов ОСОБА_1 про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною та визначення способів участі матері у вихованні дитини підлягає частковому задоволенню.
Розподіл судових витрат.
Згідно з ч.ч. 1,2 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
На підставі ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у первісному позові судові витрати позивача ОСОБА_2 по сплаті судового збору покладаються на позивача. 
Зважаючи на часткове задоволення зустрічного позову, відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути понесені судові витрати у виді сплати судового збору на користь ОСОБА_1 , пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 1211,20 грн.
Щодо судових витрат на професійну правничу допомогу у справі, понесених позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 , суд приходить до наступного висновку.
Професійну правничу допомогу у даній справі відповідачу за первісним позовом, позивачу за зустрічним ОСОБА_1 надавав адвокат Крижанівський Д.О., який свої повноваження підтвердив ордером адвоката на надання правничої допомоги серії ВХ №1110851 від 13 листопада 2025 року, виданим АО «Ватрас та партнери».
В обґрунтування понесених судових витрат на професійну правничу допомогу суду надано копію договору про надання правничої допомоги №2-ФО/25 від 12 листопада 2025 року, укладеного між АО «Ватрас та партнери» та ОСОБА_1 в особі представника Пелюшка Л.О., нотаріально засвідчену довіреність ОСОБА_1 від 23.07.2025 року, додаткову угоду до договору №2-ФО/25 від 12 листопада 2025 року, згідно якого клієнт сплачує на користь АО «Ватрас та партнери» винагороду (гонорар) у фіксованому розмірі 35000 гривень за весь обсяг послуг за основним договором, предметом якого є представництво інтересів ОСОБА_1 у цивільній справі № 684/575/25, копію рахунку на оплату послуг в сумі 35 000 грн. із зазначенням реквізитів АО «Ватрас та партнери», копію платіжної інструкції № 850890688 від 19.11.2025 року про сплату ОСОБА_1 20000 грн, копію платіжної інструкції №856760419 від 30.11.2025 року про сплату ОСОБА_1 20000 грн та копію акту приймання – передачі наданих послуг від 20.04.2026 року за договором про надання правничої допомоги до договору № 2-ФО/25 від 12 листопада 2025 року.
Частиною 8 ст. 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару адвоката та порядок його обчислення визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом на підставі укладеного ними договору, при цьому гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Склад і розмір судових витрат входить до предмета доказування у справі, тому особа, яка заявила про витрати на професійну правничу допомогу, має документально підтвердити та довести, що такі витрати є дійсними, необхідними та розумними.
Велика Палата Верховного Суду вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
У постанові від 26.06.2024 року у справі № 686/5757/23 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що у разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Натомість під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. 
Згідно з вимогами п. п. 2, 3 ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, серед іншого, враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін.
Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги закону, принципи співмірності та розумності судових витрат, беручи до уваги складність справи та обсяг виконаних робіт, значення справи для сторони, оцінивши надані докази щодо судових витрат на професійну правничу допомогу, проаналізувавши обсяг наданих адвокатом послуг, суд приходить до висновку про доведеність позивачем витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом Крижанівським Д.О. та враховуючи, що зустрічний  позов задоволено частково суд вважає за необхідне стягнути із відповідача за зустрічним позовом судові витрати на правничу допомогу у сумі 15 000 грн. 
Керуючись ст.ст. 1, 2, 7, 8, 9, 10, 19, 141, 157, 159, 164 СК України, ЗУ «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 12, 76-81, 141, 259, 263-265, 273 ЦПК України, 
у х в а л и в:
У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа Орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, третя особа військова частина НОМЕР_1 , про позбавлення батьківських прав, встановлення факту самостійного виховання та утримання дитини - відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у вихованні та спілкування із дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 
Визначити способи участі матері ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановивши наступний порядок спілкування матері із донькою:
1.Протягом перших трьох місяців з моменту набрання рішенням суду законної сили встановити адаптаційний період, у межах якого дистанційне та очне спілкування матері з дитиною здійснюється за участі та під супроводом практичного психолога (відповідну угоду із яким має укласти ОСОБА_1 ), а формами участі матері у спілкуванні та вихованні доньки ОСОБА_3 є:
-дистанційне спілкування матері з дитиною засобами телефонного та відеозв`язку (Viber, WhatsApp, Messenger, Telegram, тощо) тривалістю не більше 30 хвилин не рідше одного разу на тиждень у період з 15.00 до 18.00 або в інший час, узгоджений сторонами, без контролю та втручання з боку батька та за участю практичного психолога;
-очні зустрічі матері з дитиною під час перебування матері в Україні не рідше двічі на тиждень, у погоджений відповідним фахівцем та сторонами час, тривалістю не менше 1 години, у нейтральному місці за участю практичного психолога. 
2.Після завершення адаптаційного періоду встановивши наступний порядок участі ОСОБА_1 у спілкуванні та вихованні дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 :
-безперешкодне дистанційне спілкування матері з дитиною засобами телефонного та відеозв`язку (Viber, WhatsApp, Messenger, Telegram, тощо) на регулярній основі, у зручний для дитини та матері час, узгоджений сторонами, враховуючи бажання дитини;
-під час перебування матері в Україні регулярні зустрічі із дитиною не менше трьох разів на тиждень тривалістю не менше двох годин, у погоджений час, з урахуванням стану здоров`я, розпорядку дня та навчального графіку та потреб дитини;
-під час літніх канікул надати матері право на спільне перебування з дитиною загальною тривалістю один місяць, з яких два тижні безперервно з правом проживання дитини разом з матір`ю протягом цього періоду, з урахуванням бажання дитини, дотримання її розпорядку дня та стану здоров`я дитини;
-у непарні роки надати матері ОСОБА_1 проводити з дитиною день народження з 12 год. до 18 год, у парні роки надати можливість привітати дитину шляхом особистої зустрічі у зручний для дитини час. 
В решті вимог зустрічного позову відмовити. 
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,20 грн понесених судових витрат по сплаті судового збору та 15 000 грн витрат на правничу допомогу.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Хмельницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач - відповідач: ОСОБА_2 , останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .
Відповідач - позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .
Третя особа: військова частина НОМЕР_1 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 .
Третя особа: Орган опіки та піклування Старосинявської селищної ради, місцезнаходження: вул. Івана Франка, 8, селище Стара Синява, Хмельницький район, Хмельницька область, ЄДРПОУ 04402824. 
Повне судове рішення складено 24 квітня 2026 року.

Головуюча суддя Галиш І.Б.