ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 лютого 2026 року	справа № 380/342/23	
Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брильовського Р.М. розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08300, Київська область, м. Бориспіль - 1, а/с 115, ЄДРПОУ 19477064) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії,-
в с т а н о в и в :
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України, у якій просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху щодо ненарахування та невиплати військовослужбовцю Збройних Сил України, старшому диспетчеру з руху літаків (старшому штурману) Львівського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_1 додаткової щомісячної винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30 000 гривень щомісячно, з 19.07.2022 по 12.11.2022 - у розмірі до 30 000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць, а починаючи з 13.11.2022 по цей час - у розмірі до 100 000,00 грн в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів;
- зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху нарахувати та виплатити військовослужбовцю Збройних Сил України, старшому диспетчеру з руху літаків (старшому штурману) Львівського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України ОСОБА_1 додаткової щомісячної винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 за період з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30 000 гривень щомісячно, з 19.07.2022 по 12.11.2022 - у розмірі до 30 000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць, а починаючи з 13.11.2022 по даний час - у розмірі до 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 ( далі – позивач) є військовослужбовцем Збройних Сил України (далі - ЗСУ) та відряджений до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (далі - відповідач) (із залишенням на військовій службі), де проходить службу на посаді старшого диспетчера з руху літаків (старшого штурмана) Львівського регіонального структурного підрозділу Державного підприємства обслуговування повітряного руху України «УКРАЕРОРУХ». На його думку, йому протиправно не виплачувалась у 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30 000 гривень щомісячно, з 19.07.2022 по12.11.2022 - у розмірі до 30 000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць, а починаючи з 13.11.2022 по цей час - у розмірі до 100 000,00 грн щомісячна додаткова винагорода, передбачена Постановою № 168, зокрема для військовослужбовців ЗСУ. Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, позивач звернувся із цим позовом до суду.
Ухвалою суду від 09 січня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Ухвалою суду від 06 квітня 2023 року провадження у справі зупинено до набрання чинності рішенням Верховного Суду у зразковій справі №640/13029/22.
Ухвалою суду від 07 січня 2026 року поновлено провадження у справі №380/342/23.
Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (далі – відповідач) подало до суду відзив на позовну заяву, в якому з наведеними позивачем у позовній заяві обставинами та вимогами не погоджується повністю. Зазначає про те, що пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 № 168 передбачено виплату додаткової винагороди військовослужбовцям у період дії воєнного стану в розмірі до 30 000 грн, а у разі безпосередньої участі у бойових діях до 100 000 грн, на підставі наказів командирів (начальників). Порядок і умови такої виплати визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 07.02.2001 № 104, грошове забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, здійснюється за спеціальним порядком, без застосування інших додаткових виплат, установлених для військовослужбовців ЗСУ, якщо інше прямо не передбачено нормативними змінами. Постанова № 168 не містить положень щодо поширення додаткової винагороди на військовослужбовців, відряджених до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (Украерорух). Міністерство оборони України листами 2022 року підтвердило відсутність правових підстав для здійснення таких виплат без внесення змін до постанов № 104 та № 1281. Украерорух не є розпорядником бюджетних коштів та не фінансується з Державного бюджету України; його діяльність забезпечується за рахунок аеронавігаційних зборів, надходження яких припинені у зв`язку із закриттям повітряного простору. Накази про виплату додаткової винагороди керівництвом не видавались. Отже, правові та фінансові підстави для виплати додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України № 168, військовослужбовцям, відрядженим до Украероруху, відсутні. Зазначена позиція узгоджується з судовою практикою адміністративних судів, якими відмовлено у задоволенні відповідних позовних вимог.
Представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі, де зазначає про наступне. У позовній заяві зазначено, що військовослужбовці ЗСУ, відряджені до Украерорух, після 24.02.2022 на виконання бойових розпоряджень Головнокомандувача ЗСУ ОСОБА_2 та командування Повітряних Сил залучалися до складу ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 », ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », ОУВ « ІНФОРМАЦІЯ_3 » та безпосередньо брали участь у бойових діях у районах ведення воєнних дій. Позивач у період листопад 2022 – січень 2023 року виконував бойові завдання у складі ОТУ «Соледар» у Донецькому операційному районі, перебуваючи у першому ешелоні оборони, що підтверджується відповідними довідками. Отже, він не лише є відрядженим військовослужбовцем, а є особою, яка безпосередньо брала участь у бойових діях. Відповідач, оформлюючи відрядження та видаючи відповідні накази, водночас не здійснив нарахування і виплату додаткової винагороди, передбаченої Кабінет Міністрів України постановою від 28.02.2022 №168, посилаючись на відсутність фінансування та непоширення її дії на відряджених військовослужбовців. Такі доводи є необґрунтованими, оскільки постанова №168 не містить виключень щодо військовослужбовців, відряджених до державних підприємств (крім військовослужбовців строкової служби), а тому поширюється на всіх військовослужбовців ЗСУ, у тому числі відряджених до Украероруху. Посилання на відсутність бюджетних асигнувань є безпідставним, з огляду на виділення 200 млн грн з резервного фонду державного бюджету для Украероруху, а також усталену практику Верховний Суд та правові позиції Конституційний Суд України щодо неприпустимості обмеження гарантованих законом виплат з підстав недостатності фінансування. Крім того, у справі №400/3003/22 адміністративними судами визнано протиправною невиплату додаткової винагороди за постановою №168 та зобов`язано здійснити відповідні нарахування, що свідчить про наявність судової практики на користь військовослужбовців. Отже, невиплата позивачу додаткової винагороди є протиправною та такою, що порушує гарантоване державою право на належне грошове забезпечення.
Представник позивача подав до суду додаткові пояснення у справі, де зазначає про наступне. За час зупинення провадження у цій справі Верховний Суд ухвалив постанову від 29.02.2024 у справі №320/2090/23 за позовом військовослужбовця до Украерорух щодо визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання нарахувати і виплатити додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України №168. У зазначеній справі Верховний Суд задовольнив касаційну скаргу, скасував рішення судів попередніх інстанцій та ухвалив нове рішення про задоволення позову: визнав протиправною бездіяльність Украероруху щодо ненарахування і невиплати додаткової винагороди та зобов`язав здійснити її нарахування і виплату з 24.02.2022. Таким чином, у справі з ідентичним предметом спору та тим самим відповідачем Верховний Суд прямо підтвердив право військовослужбовця, відрядженого до Украероруху, на отримання додаткової винагороди відповідно до постанови КМУ №168, що підлягає врахуванню судом при вирішенні цієї справи.
Державне підприємство обслуговування повітряного руху України подало до суду додаткові пояснення у справі, де зазначає про таке. Велика Палата Верховного Суду у зразковій справі №640/13029/22 (постанова від 29.08.2024) дійшла висновку, що дія постанови Кабінету Міністрів України №168 не поширюється на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій. Суд зазначив, що грошове забезпечення таких осіб регулюється спеціальним нормативним актом Кабінет Міністрів України постановою №104 від 07.02.2001, яка встановлює окремий порядок і складові виплат. Посилання позивача на постанову Верховного Суду у справі №320/2090/23 від 29.02.2024 є недоречним, оскільки правовий висновок Великої Палати, викладений пізніше у зразковій справі, має пріоритет та підлягає врахуванню судами під час вирішення аналогічних спорів. Статус позивача є тотожним статусу позивача у справі №640/13029/22. Позивач є військовослужбовцем ЗСУ, відрядженим до державного підприємства із залишенням на військовій службі відповідно до Указу Президента №126/2017 та положень Указу №1153/2008. Виплата грошового забезпечення таким особам здійснюється відповідно до постанови №104, а не постанови №168. Відповідач не є військовим формуванням, суб`єктом владних повноважень чи розпорядником бюджетних коштів, не входить до переліку органів, визначених постановою №168, та не уповноважений здійснювати виплату додаткової винагороди, передбаченої цією постановою. Фінансування додаткової винагороди здійснюється в межах асигнувань, передбачених кошторисами органів військового управління, зокрема Міністерство оборони України. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 21.11.2024 у справі №420/16118/23, якою скасовано рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Украероруху додаткової винагороди. За таких обставин позовні вимоги про нарахування та виплату додаткової винагороди за постановою №168 є безпідставними, а Украерорух не є належним відповідачем у справі.
Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.
ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Збройних Силах України, призваний на військову службу 24.01.2017.
Як вбачається із витягу із наказу Міністра оброни України від 24.01.2018 №40 позивача було відряджено, із залишенням на військовій службі, для призначення на відповідну посаду до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України. 
Відповідно до Посвідчення про відрядження від 11.11.2022 №203-07/14/22 ОСОБА_1 відряджений до складу об`єднаного командного пункту ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_2 » з 13.11.2022 по 13.01.2023.
Згідно з витягом із наказу оперативно-тактичного угруповання « ІНФОРМАЦІЯ_2 » ( по стройовій частині) позивач вважається таким що прибув до складу та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях у складі оперативно – тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у Донецькій області з 14 листопада 2022 року.
У довідці від 21.11.2022 зазначено про те що позивач, який проходить службу у Львівському регіональному структурному підрозділі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України приймав безпосередню участь у бойових діях перебуваючи безпосередньо в районах ведення воєнних (бойових)дій в першому ешелоні оборони у складі оперативно- тактичного угрупування «Соледар`у східній частині Донецького операційного району з 14 листопада по 21 листопада 2022 року.
Згідно з Довідкою від 05.12.2022 №1314/ОТУ/1/189 позивач, який проходить службу у Львівському регіональному структурному підрозділі державного підприємства обслуговування повітряного руху України приймав безпосередню участь у бойових діях з 22 листопада по 30 листопада 2022 року.
Відповідно до Довідки №1314/ОТУ/1/206 позивач, який проходить службу у Львівському регіональному структурному підрозділі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України приймав безпосередню участь у бойових діях з 01 грудня по 31 грудня 2022 року.
Згідно з Довідкою №1314/ОТУ/1/362 позивач, який проходить службу у Львівському регіональному структурному підрозділі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України приймав безпосередню участь у бойових діях з 01 січня по 13 січня 2023 року.
Відповідно до наказу оперативного – тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 »(по стройовій частині) від 13.01.2023 №13 позивач вважається таким що вибув зі складу сил та засобів, які залучаються та приймають безпосередню участь у бойових діях у складі оперативно – тактичного угрупування «Соледар» у Донецькій області з 13 січня 2023 року.
Позивач подав рапорт від 04.10.2022 у якому просив виплатити йому належну додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 24.02.2022.
Державне підприємство обслуговування повітряного руху України листом від 04.10.2022 № 20.1-16,1/283/22 відмовив позивачу у здійсненні нарахування та виплати додаткової винагороди.
Представник позивача звернувся до відповідача із адвокатським запитом щодо виплати позивачу додаткову винагороду, встановлену постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» з 24.02.2022.
Листом від 27.11.2022 відповідач відмовив у здійсненні нарахування та виплати додаткової винагороди.
Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу додаткової щомісячної винагороди, встановленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року за період з 24.02.2022 року по 18.07.2022 у розмірі 30 000 гривень щомісячно, з 19.07.2022 року по 12.11.2022 - у розмірі до 30 000 гривень пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць, а починаючи з 13.11.2022 по даний час - у розмірі до 100 000,00 грн. в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів протиправною, відтак звернувся із цим позовом до суду.
При прийнятті рішення суд керується такими нормами права.
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 (Указ № 64/2022), затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб (надалі строк дії воєнного стану в Україні продовжено відповідними указами Президента України; воєнний стан в країні триває по теперішній час).
Законом, який регулює відносини між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби, є Закон України від 25.03.1992 № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (Закон № 2232-XII).
Відповідно до статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу ЗСУ. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Згідно з статтею 3 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України «Про оборону України», «Про Збройні Сили України», «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію», інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців, зокрема, Збройних Сил України, відряджених до державних органів, установ та організацій, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №104 від 07.02.2001 «Про порядок і норми грошового та матеріального забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій» (Постанова №104).
За змістом абзаців 1, 2 пункту 1 Постанови №104 військовослужбовцям відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців ЗСУ.
При цьому грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців.
У той же час, у абзаці 3 пункту 1 Постанови №104 наявне застереження про те, що виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовцям не провадиться.
За нормами абзаців 5, 6 пункту 1 Постанови №104 виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені зазначені військовослужбовці, особи начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби. За відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту, передбачені законодавством, за рахунок бюджетів Збройних Сил, інших військових формувань, органів внутрішніх справ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної кримінально-виконавчої служби.
Разом із тим, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Постанова №704) затверджено, зокрема: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу; додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу; розміри надбавки за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу.
За змістом пункту 2 Постанови №704 грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Пунктом 3 Постанови №704 передбачено, що виплату грошового забезпечення військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу здійснювати в порядку, що затверджується Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Міністерством фінансів, Міністерством інфраструктури, Міністерством юстиції, Службою безпеки, Управлінням державної охорони, розвідувальними органами, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації (далі - державні органи).
За положеннями пункту 8 Постанови №704 умови грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються цією постановою та іншими актами Кабінету Міністрів України.
Таким чином законом визначено спеціальне правове регулювання грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій та установлено, що його порядок і розміри визначаються Кабінетом Міністрів України.
На виконання указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 /2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №168, якою вирішив питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, зокрема установив виплату додаткової винагороди для військовослужбовців на період дії воєнного стану.
Конкретизація умов, визначених положенням пункту 1 Постанови №168, залежить від типу військового формування (роду військ), в якому проходить службу військовослужбовець, у зв`язку з чим постановою Кабінету Міністрів України від 0707.2022 №793 доповнено Постанову №168 пунктом 2-1 такого змісту: Установити, що порядок і умови виплати додаткової винагороди, а також одноразової грошової допомоги, передбачених цією постановою, визначаються керівниками відповідних міністерств та державних органів. Ця постанова набрала чинності з дня її опублікування та застосовується з 24.02.2022.
З метою врегулювання виплати військовослужбовцям додаткової винагороди, передбаченої Постановою №168, Міністр оборони України 23.06.2022 видав окреме доручення №912/з/29, яке підлягало застосуванню з 01.06.2022.
У пункті 1 окремого доручення надано визначення, що слід розуміти під терміном безпосередня участь військовослужбовця у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
У абзацах третьому і четвертому пункту 3 окремого доручення визначено, що документальне підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, у період здійснення зазначених дій або заходів здійснюється на підставі таких документів:
- бойовий наказ (бойове розпорядження);
- журнал бойових дій (вахтовий, навігаційно-вахтовий, навігаційний журнал) або журнал ведення оперативної обстановки або бойове донесення (підсумкове, термінове, позатермінове) або постова відомість (під час охорони об`єкта, на який було здійснено збройний напад);
- рапорт (донесення) командира підрозділу (групи) про участь кожного військовослужбовця (у тому числі з доданих або оперативно підпорядкованих підрозділів) у бойових діях, у виконання бойових (спеціальних) завдань.
Про підтвердження безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах надається довідка керівника органу військового управління, штабу угрупування військ (сил), штабу тактичної групи, командира військової частини (установи, навчального закладу), до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
Пунктом 4 окремого доручення визначено керівникам органів військового управління, штабів угрупувань військ (сил), штабів тактичних груп, командирів військових частин (установ, навчальних закладів), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави, до яких відряджені військовослужбовці, щомісячно до 5 числа повідомляти органи військового управління, військові частини (установи, навчальні заклади) за місцем штатної служби цих військовослужбовців про дні безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах за минулий місяць за формою, наведеною в додатку №1 до цього доручення.
У разі, якщо військовослужбовці були відряджені до військових частин (установ), що входять до складу діючих угруповань військ (сил) Сил оборони держави з однієї військової частини, то безпосередня участь у бойових діях цих військовослужбовців може підтверджуватися однією довідкою з відображенням в ній терміну безпосередньої участі у бойових діях або заходах кожного військовослужбовця за формою, наведеною в додатку № 2 до цього доручення.
У підставах про видання таких довідок обов`язково зазначати документи, визначені абзацами 3 або 4 та абзацом 5 пункту 3 цього доручення.
Відповідно до пункту 5 окремого доручення виплата додаткової винагороди в розмірі 100 000,00 грн або 30 000,00 грн здійснюється на підставі наказів: командирів (начальників) військових частин (військових навчальних закладів, установ, організацій) особовому складу військової частини; керівника вищого органу військового управління командирам (начальникам) військових частин. В цих наказах про виплату додаткової винагороди виходячи з розміру 100 000,00 грн за місяць обов`язково зазначати підстави для його видання з посиланням на бойовий наказ (бойове розпорядження) тощо.
Накази про виплату додаткової винагороди за минулий місяць видавати до 5 числа поточного місяця на підставі рапортів командирів підрозділів (пункт 6 окремого доручення).
Підтвердженням безпосередньої участі відряджених військовослужбовців у бойових діях або заходах є довідка керівника органу військового управління, штабу угруповання військ (сил), штабу тактичної групи, до яких для виконання завдань відряджений військовослужбовець.
За змістом таких довідок відповідальність несе уповноважений командир (начальник), який видав відповідну довідку. Тож, якщо відрядженому військовослужбовцю видано довідку про підтвердження його участі у бойових діях або заходах, зміст та форма якої відповідають додаткам № 1, 2 окремого доручення, підписану уповноваженим командиром (начальником), то презюмується, що цей командир (начальник) перевірив та підтвердив наявність документального підтвердження безпосередньої участі військовослужбовців у бойових діях або заходах, визначених пунктом 3 вищевказаного окремого доручення, на підставі якого визначив терміни безпосередньої участі кожного конкретного відрядженого військовослужбовця у бойових діях або заходах у відповідності до повноважень, наданих йому абзацом 3 пункту 3 та абзацом 4 пункту 4 окремого доручення.
Судом встановлено, що у період з 13.11.2022 по 13.01.2023 ОСОБА_1 відряджений до складу об`єднаного командного пункту ОТУ «Соледар» та приймав безпосередню участь у бойових діях (забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) у період з 14 листопада 2022 року по 13 січня 2023 року. Докази цього наявні у матеріалах справи.
Отже, у період з 14 листопада 2022 року по 13 січня 2023 року позивач мав право на отримання винагороду за участь у бойових діях в розмірі до 100 000,00 грн пропорційно до виконаних завдань.
Положення про Український центр планування використання повітряного простору України та регулювання повітряного руху, затвердженого спільним наказом Міністерства інфраструктури України та Міністерства оборони України №232/348 від 07.07.2016 (далі - Положення), Украероцентр є структурним підрозділом Державного підприємства обслуговування повітряного руху України та входить до ОЦВС. Украероцентр безпосередньо підпорядковується директору Украероруху, а з питань пов`язаних з виконанням завдань в інтересах оборони держави та її безпеки, - начальнику Генерального штабу - Головнокомандувачу Збройних Сил України.
З переходом на функціонування в умовах воєнного стану організація функціонування та діяльності Украероцентру в організаційно-штатній структурі та штатах воєнного стану визначається відповідними наказами та розпорядженнями Міністра оборони України та Генерального штабу».
За нормами пунктів 9, 10 розділу І Положення матеріально-технічне та інші види забезпечення функціонування Украероцентру для виконання покладених завдань здійснюються Міноборони та Украерорухом.
Матеріально-технічне забезпечення та підтримання працездатності обладнання, технічних систем, підготовка персоналу Украероцентру здійснюються відповідними службами та підрозділами Украероруху, Міноборони, Генерального штабу в межах їх компетенції.
Аналіз указаних положень дозволяє зробити висновок про те, що в особливий період Украероцентр підпорядковується Генеральному штабу - Головнокомандувачу Збройних Сил України щодо виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки, а матеріально-технічне та інші види забезпечення його функціонування здійснюються Міністерством оборони України та Украерорухом.
В особливий період Украероцентр підпорядковується Генеральному штабу - Головнокомандувачу Збройних Сил України щодо виконання завдань в інтересах оборони держави та її безпеки.
Відповідно Украерорух фінансується з державного бюджету, та, враховуючи обставини введеного в країні з 24.02.2022 воєнного стану, фінансування Украероруху здійснюється за рахунок асигнувань з державного бюджету через Міністерство оборони України.
Зокрема, Кабінетом Міністрів України прийнято постанову «Про виділення коштів з резервного фонду державного бюджету» від 03.03.2022 №193.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.2022 №1271 «Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №193 і від 03.05.2022 №528», зокрема пунктом 3 визначено доповнити постанову пунктом 2-4 такого змісту: « 2-4. Виділити Міністерству інфраструктури для Державного підприємства обслуговування повітряного руху України 200 млн. гривень для забезпечення діяльності підрозділів Об`єднаної цивільно-військової системи організації повітряного руху. Міністерству фінансів здійснити зазначені видатки за рахунок коштів резервного фонду державного бюджету».
Абзацами 5, 6 пункту 1 Постанови №104 визначено, що виплата грошового забезпечення провадиться за рахунок коштів тих державних органів, установ та організацій, до яких відряджені, зокрема, зазначені військовослужбовці. За відрядженими особами зберігаються всі види матеріального забезпечення за попереднім місцем служби, гарантії щодо соціального захисту, передбачені законодавством, за рахунок бюджетів, зокрема, ЗСУ.
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 11.07.2019 у справі № 807/1920/16, відрядженим військовослужбовцям виплачуються види матеріального забезпечення, визначені законодавством для військовослужбовців, за рахунок коштів установи, до якої останній був відряджений.
Судом встановлено, що відповідно до матеріалів справи наказом Міністра оборони України від 24.01.2018 №40, позивача було відряджено, із залишенням на військовій службі, для призначення на відповідну посаду до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.
Будь-яких доказів на підтвердження того, що позивача відряджено до ОТУ «Соледар» для подальшого проходження військової служби матеріали справи не містять.
Тобто, саме Державне підприємство обслуговування повітряного руху України є установою, до якої відряджено позивача, а тому саме Державне підприємство обслуговування повітряного руху України є відповідальним за нарахування та виплату грошового забезпечення позивачу у відповідний період.
Подібна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 29.02.2024 у справі № 320/2090/23 та у постанові від 07.03.2024 № 320/10293/22.
При цьому суд враховує і постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2024 у справі №640/13029/22, де суд зробив висновки, що виплата додаткової винагороди повинна здійснюватися як стимулювання тим військовослужбовцям, які своїми безпосередніми діями здійснюють захист суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України.
У зв`язку з цим, на виконання абзацу 2 пункту 1 Постанови №168, Державне підприємство обслуговування повітряного руху України зобов`язане було прийняти наказ про виплату позивачу спірної додаткової винагороди з 14 листопада 2022 року по 13 січня 2023 року у розмірі 100 000,00 грн пропорційно часу участі у бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебування безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів.
Таким чином, беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в цій частині позовних вимог є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити додаткову винагороду, передбачену Постановою №168 розмірі 30 000,00 грн за період з 24.02.2022 по 12.11.2022, суд зазначає таке.
Порядок проходження громадянами України військової служби у ЗСУ та регулювання питань, пов`язаних з виконанням громадянами військового обов`язку в запасі, визначено Положенням про проходження громадянами України військової служби у ЗСУ, затвердженим Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008 (Положення № 1153/2008).
Пунктом 5 Положення №1153/2008 визначено, що громадяни, які проходять військову службу, є військовослужбовцями ЗСУ. Статус військовослужбовця підтверджується документом, що посвідчує особу.
Згідно із пунктами 153, 155 Положення №1153/2008 військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період) за їх згодою можуть бути відряджені в інтересах оборони держави та її безпеки до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних навчальних закладів із залишенням на військовій службі, але зі звільненням із займаної посади з дальшим призначенням на посаду відповідно до Переліку посад, що заміщуються військовослужбовцями ЗСУ, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами, який затверджується Президентом України. Для заміщення вакантних посад у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, державних та комунальних навчальних закладах їх керівники надсилають до Міноборони письмовий запит про основні характеристики зазначених посад та професійні, освітні і кваліфікаційні вимоги, яким повинні відповідати військовослужбовці для зайняття таких посад. На підставі письмового запиту Міноборони здійснюється добір військовослужбовців для відрядження на посади в державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, державних та комунальних навчальних закладах. Рішення про відрядження військовослужбовців приймається Міністром оборони України. Відрядження оформлюється на підставі письмового запиту керівника державного органу, підприємства, установи, організації, державного та комунального закладу освіти, рапорту військовослужбовця та відповідного подання наказами Міністра оборони України. Про призначення відряджених військовослужбовців на посади керівники державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних закладів освіти письмово повідомляють Міноборони.
За відрядженими до державних органів, підприємств, установ, організацій, державних та комунальних закладів освіти військовослужбовцями та членами їх сімей зберігаються всі гарантії та пільги, передбачені законодавством для військовослужбовців. Виплата грошового забезпечення та надання інших видів забезпечення відрядженим військовослужбовцям здійснюється у порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.
Перелік посад, що заміщуються військовослужбовцями ЗСУ, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення у державних органах, на підприємствах, в установах, організаціях, а також державних та комунальних навчальних закладах, та граничних військових звань за цими посадами, затверджено Указом Президента України від 03.05.2017 №126/2017 (Перелік №126/2017).
У розділі «Державне підприємство обслуговування повітряного руху України (Украерорух)» Переліку №126/2017 передбачено для заміщення військовослужбовцями 174 посади, з яких 34 посади — у структурі Українського центру планування використання повітряного простору України та регулювання повітряного руху, 136 посад — у регіональних структурних підрозділах, та 4 посади — у центральному апараті підприємства.
Постановою Кабінету Міністрів України від 19.07.1999 №1281 «Про створення об`єднаної цивільно-військової організації повітряного руху України» затверджено Положення про об`єднану військово-цивільну систему організації повітряного руху України, а також погоджено пропозицію Міністерства транспорту та Міністерства оборони України про утворення у складі Державного підприємства обслуговування повітряного руху України таких структурних підрозділів як, зокрема, регіональних структурних підрозділів на базі регіональних структурних підрозділів цього підприємства та регіональних і допоміжних центрів управління повітряним рухом Міністерства оборони, що ліквідуються.
Згідно з пунктом 4 Постанови №1281 фінансування витрат на утримання системи здійснюється за рахунок коштів, передбачених на ці цілі в державному бюджеті, частини коштів. Що надходять від аеронавігаційних зборів та з інших джерел, не заборонених законодавством.
Украерорух є державним підприємством, яке входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України та включене до переліку об`єктів державної власності, що мають стратегічне значення для економіки і безпеки держави, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 року №83.
Судом установлено, як вже зазначалося, що наказом Міністра оборони України від 24.01.2018 №40, позивача було відряджено, із залишенням на військовій службі, для призначення на відповідну посаду до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України.
Так, з метою впорядкування грошового і матеріального забезпечення військовослужбовців ЗСУ, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших військових формувань, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби, відряджених до державних органів, установ та організацій, Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №104.
Згідно з абзацами 1-3 пункту першого Постанови №104 військовослужбовцям, особам начальницького складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується грошове та здійснюється матеріальне забезпечення, передбачене законодавством для військовослужбовців ЗСУ, інших військових формувань, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, особового складу органів внутрішніх справ та Державної кримінально-виконавчої служби. Водночас грошове забезпечення виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, осіб начальницького складу органів внутрішніх справ, Державної кримінально-виконавчої служби.
Виплата одноразової грошової винагороди за підтримання високої бойової готовності військ, зразкове виконання службових обов`язків і бездоганну дисципліну відрядженим військовослужбовцям не провадиться.
Міноборони відповідно до статті 9 Закону № 2011-ХІІ та Постанови № 704 видало наказ від 07.06.2018 №260, яким затвердило Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (Порядок №260).
Пунктом 2 розділу І «Загальні положення» Порядку №260 визначено, що грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; винагорода за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду); премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту, винагороди за особливості проходження служби (навчання) під час воєнного стану (особливого періоду), а також додаткова винагорода та одноразова винагорода на період дії воєнного стану; допомоги.
Отже, пунктом 2 Постанови №704, якою визначено порядок і розмір грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, встановлено, що грошове забезпечення зазначених осіб складається із посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення, що повністю збігається зі складовими грошового забезпечення військовослужбовців, визначеними в частині другій статті 9 Закону №2011-ХІІ.
Натомість нормою абзацу 2 пункту 1 Постанови №104 імперативно визначено, що військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій, лише оклади за військовими (спеціальним) званнями і надбавки за вислугою років виплачуються у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, тоді як оклади за посадами та інші виплати виплачуються як для працівників цих державних органів, установ та організацій.
Так, порядок грошового забезпечення військовослужбовців, які проходять службу в ЗСУ та інших військових формуваннях, відрізняється від порядку грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ організацій. Тобто, розмір грошового забезпечення військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, врегульовано окремим нормативно-правовим актом, який визначає дещо відмінний порядок та інші складові формування грошового забезпечення відряджених військовослужбовців.
За нормами пункту 4 Указу №64/2022 Кабінет Міністрів України (зобов`язаний) невідкладно, зокрема, забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних із запровадженням правового режиму воєнного стану на території України. Кабінету Міністрів України (доручено) забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.
Як вже зазначалося, на виконання указів Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69/2022 «Про загальну мобілізацію» Кабінет Міністрів України прийняв Постанову №168, якою вирішив питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану, зокрема установив виплату додаткової винагороди для військовослужбовців на період дії воєнного стану.
Відповідно до пункту 1 Постанови №168 (у редакції станом на 28.02.2022) на період дії воєнного стану військовослужбовцям ЗСУ, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міноборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським виплачується додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 гривень щомісячно (крім військовослужбовців строкової служби), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. Виплата такої додаткової винагороди здійснюється на підставі наказів командирів (начальників).
Пунктом 3 зазначеної постанови доручено Міністерству фінансів опрацювати питання щодо збільшення видатків відповідним розпорядникам бюджетних коштів для забезпечення реалізації цієї постанови, а пунктом 5 установлено, що вона набирає чинності з моменту опублікування (28.02.2022) та застосовується з 24.02.2022.
З урахуванням змін, які були внесені постановами Кабінету Міністрів України від 07.03.2022 №217, від 22.03.2022 №350, від 01.08.2022 №754, від 07.07.2022 №793, абзацом першим пункту 1 Постанови № 168 передбачено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям ЗСУ, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Головного управління розвідки Міноборони, Національної гвардії, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, військовим прокурорам Офісу Генерального прокурора, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, співробітникам Служби судової охорони, особам начальницького складу управління спеціальних операцій Національного антикорупційного бюро та поліцейським, а також особам рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, які несуть службу в органах і установах зазначеної Служби в межах територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30 000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць (крім осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби, яким така винагорода виплачується пропорційно часу проходження служби в розрахунку на місяць), а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби), - розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000,00 гривень у розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах (абзац 1пункту першого Постанови № 168 у такій редакції набрав чинності з 19.07.2022 - дати набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 07.07.2022 №793).
Виплата такої додаткової винагороди проводиться на підставі наказів командирів (начальників) (абзац третій пункту першого Постанови №168).
Здійснюючи системне тлумачення Постанови №168, суд виходить із змісту преамбули цієї постанови в первісній редакції, в якій зазначалося, що ця постанова прийнята на виконання Указів Президента України від 24.02.2022 №64 «Про введення воєнного стану в Україні» та №69 «Про загальну мобілізацію», необхідність чого зауважував Верховний Суд.
Суд враховує постанову Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2024 у справі №640/13029/22, де викладено висновок про те, що як текстуальне тлумачення змісту первинної редакції пункту 1 Постанови №168, так і системне тлумачення цієї постанови з урахуванням умов її прийняття, визначеними в преамбулі, дають підстави для висновку, що виплата додаткової винагороди в розмірі 30 000,00 грн повинна здійснюватися як стимулювання винятково тим військовослужбовцям ЗСУ, які своїми безпосередніми діями здійснюють захист суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності України.
Велика Палата зробила висновок, що пункт 1 Постанови №168 не поширюється на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій, грошове забезпечення яким виплачується відповідно до Постанови №104. Вказано, що оскільки визначена пунктом 1 первинної редакції Постанови №168 додаткова винагорода в розмірі 30 000,00 грн є одноразовим додатковим видом грошового забезпечення військовослужбовців (пункт 2 частини другої статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»), тоді як абзацом 2 пункту 1 Постанови №104 чітко визначено, що грошове забезпечення військовослужбовцям, відрядженим до державних органів, установ та організацій, виплачується виходячи з окладів за посадами, займаними зазначеними особами в державних органах, установах та організаціях, до яких вони відряджені, інших виплат, установлених для відповідних працівників цих органів, установ та організацій, а також окладів за військовими (спеціальними) званнями і надбавки за вислугу років у розмірах і порядку, визначених законодавством для військовослужбовців, то Велика Палата Верховного Суду у справі №640/13029/22 висловила переконання, що положення Постанови №168 не поширюють свою дію на військовослужбовців, відряджених до державних органів, установ та організацій.
Зважаючи на обов`язковість урахування правової позиції Верховного Суду, суд доходить висновку про помилковість твердження позивача про те, що у період з 24.02.2022 по 12.11.2022 він мав право на отримання додаткової щомісячної винагороди в розмірі до 30 000,00 гривень пропорційно в розрахунку на місяць, установленої постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану».
У зв`язку із цим, суд дійшов висновку про те, що підстав для задоволення позовних вимог у цій частині немає.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що у позов слід задовольнити частково.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
вирішив:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08300, Київська область, м. Бориспіль - 1, а/с 115, ЄДРПОУ 19477064) про визнання протиправною бездіяльність, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства обслуговування повітряного руху України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 14.11.2022 по 13.01.2023 за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, в розмірі 100 000,00 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
Зобов`язати Державне підприємство обслуговування повітряного руху України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду згідно постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» за період з 14.11.2022 по 13.01.2023 за безпосередню участь у бойових діях та забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, в розмірі 100 000,00 грн в розрахунку на місць пропорційно часу участі у таких діях та заходах.
У решті позовних вимог відмовити повністю.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Державного підприємства обслуговування повітряного руху України (08300, Київська область, м. Бориспіль - 1, а/с 115, ЄДРПОУ 19477064) 992 грн 40 коп сплаченого судового збору.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя	Брильовський Роман Михайлович