Справа № 195/310/26
2/195/279/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

01.04.2026 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області 
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: 
головуючого судді – Кондус Л.А., при секретарі – Дєєвої Ю.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду сел. Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Томаківської селищної територіальної громади в особі Томаківської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку,
В С Т А Н О В И В :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Томаківської селищної територіальної громади в особі Томаківської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку. 
Представник позивача – адвокат Кок Ю.І. обґрунтовує позовні вимоги тим, що заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2019 року у справі № 195/556/19, провадження 2/195/219/19, визнано дійсним договір купівлі - продажу Об`єкту Нерухомості: житловий будинок г/битний обкладений цеглою з розміром житлової площі 31,0 кв.м., розміщений на земельній ділянці розміром 4998 кв.м., розташовані в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28 березня 2000 року за реєстраційним номером № 94243 на Товарній біржі "Українська" у смт. Томаківка.
Згаданим судовим рішенням, зокрема, встановлено, що на виконання умов вказаного договору купівлі - продажу, в день підписання договору, ОСОБА_1 повністю сплатив вартість придбаного майна, а ОСОБА_2 отримала від нього грошові кошти та передала об`єкт нерухомості у його володіння та користування. Сторони умови договору виконали. Надалі ОСОБА_1 здійснив державну реєстрацію свого права власності в Марганецькому МБТІ. 
З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомості, ОСОБА_1 являється власником придбаного Об`єкту Нерухомості, вільно володіє ним та користується.
На підставі рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2019 року у справі № 195/556/19, договору купівлі - продажу нерухомості від 28 березня 2000 року № 94243, та Технічного паспорту від 12.02.2025 року, 20.02.2025 року зареєстровано право власності ОСОБА_1 на житловий будинок садибного типу, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею (кв.м): 62,4, житлова площа (кв.м): 31, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3096316012080, номер відомостей про речове право: 58786161, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав від 20.02.2025 року № 415659748.
Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок садибного типу з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належала ОСОБА_2 , яка набула право власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП Тм № 002487 від 16 березня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 293/827. Підстава: Рішення Томаківської селищної ради народних депутатів від 15.03.1995 року № 26
Згідно змісту зазначеного Державного акту земельна ділянка розташована на території: с. Сергіївка, Томаківської селищної ради, площею 0,5 гектарів, землю передано для присадибної ділянки 0,25 га та підсобного господарства 0,25 га. 
Договором купівлі - продажу нерухомості від 28 березня 2000 року № 94243 передбачено перехід до ОСОБА_1 права власності на Об`єкт Нерухомості, який складається з: житловий будинок г/битний обкладений цеглою з розміром житлової площі 31,0 кв.м., розміщений на земельній ділянці розміром 4998 кв.м., розташовані в АДРЕСА_1 ,
На сьогоднішній день ОСОБА_1 користується зазначеною земельною ділянкою як власник житлового будинку садибного типу з господарчими будівлями та спорудами, розташованих на ній, що не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.
Представник позивача — адвокат Кок Ю.І. подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, при цьому позовні вимоги підтримують в повному обсязі. 
Відповідач Томаківська селищна рада в особі виконавчого комітету подала заяву про розгляд справи за її відсутності, відзив на позов не подано, просить ухвалити рішення на розсуд суду.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані позивачкою докази в їх сукупності, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини.
Судом встановлено, що заочним рішенням Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2019 року у справі № 195/556/19, провадження 2/195/219/19, визнано дійсним договір купівлі - продажу Об`єкту Нерухомості: житловий будинок г/битний обкладений цеглою з розміром житлової площі 31,0 кв.м., розміщений на земельній ділянці розміром 4998 кв.м., розташовані в АДРЕСА_1 , укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 28 березня 2000 року за реєстраційним номером № 94243 на Товарній біржі "Українська" у смт. Томаківка (а.с.20-21).
Згаданим судовим рішенням, зокрема, встановлено, що на виконання умов вказаного договору купівлі — продажу (а.с.9), в день підписання договору, ОСОБА_1 повністю сплатив вартість придбаного майна, а ОСОБА_2 отримала від нього грошові кошти та передала об`єкт нерухомості у його володіння та користування. Сторони умови договору виконали. Надалі ОСОБА_1 здійснив державну реєстрацію свого права власності в Марганецькому МБТІ, що підтверджується відповідними штампом в Договорі від 10.04.2000 року за реєстровим № 119 (а.с.9) та записом в Технічному паспорті на будинок про зміну власника будинку завіреним печаткою Марганецького МБТІ (а.с.12).
З часу укладення договору купівлі-продажу нерухомості, ОСОБА_1 являється власником придбаного Об`єкту Нерухомості, вільно володіє ним та користується.
На підставі рішення Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24.05.2019 року у справі № 195/556/19, договору купівлі - продажу нерухомості від 28 березня 2000 року № 94243, та Технічного паспорту від 12.02.2025 року, 20.02.2025 року (а.с.22-24) зареєстровано право власності ОСОБА_1 на житловий будинок садибного типу, з господарчими будівлями та спорудами, загальною площею (кв.м): 62,4, житлова площа (кв.м): 31, за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3096316012080, номер відомостей про речове право: 58786161, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав від 20.02.2025 року № 415659748 (а.с.5).
Земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок садибного типу з господарчими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , на праві власності належала ОСОБА_2 , яка набула право власності на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП Тм № 002487 від 16 березня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 293/827 (а.с.6). Підстава: Рішення Томаківської селищної ради народних депутатів від 15.03.1995 року № 26
Згідно змісту зазначеного Державного акту земельна ділянка розташована на території: с. Сергіївка, Томаківської селищної ради, площею 0,5 гектарів, землю передано для присадибної ділянки 0,25 га та підсобного господарства 0,25 га (а.с.6). 
Зазначені обставини також підтверджуються інформацією з Проекту відведення (передачі) земельної ділянки у приватну власність (користування) громадянину ОСОБА_2 від 09.03.1995 року (а.с.7), Акта встановлення меж земельної ділянки від 20.03.1995 року (а.с.8 на звороті), Довідки про визначення нормативної ціни земельної ділянки від 27.03.2000 року № 59 (а.с.8).
Інформація про кадастровий номер земельної ділянки відсутня.
Договором купівлі - продажу нерухомості від 28 березня 2000 року № 94243 передбачено перехід до ОСОБА_1 права власності на Об`єкт Нерухомості, який складається з: житловий будинок г/битний обкладений цеглою з розміром житлової площі 31,0 кв.м., розміщений на земельній ділянці розміром 4998 кв.м., розташовані в АДРЕСА_1 (а.с.9).
За змістом статті 30 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року № 561-XII, в редакції що діяла станом на 28 березня 2000 року, при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об`єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. 
Також відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.
Аналогічне положення закріплене статтею 120 ЗК України.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Відповідний висновок висловлений у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16.
При застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України в редакції, що була чинною, починаючи з 01 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Тобто за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на нерухоме майно має також і право на земельну ділянку, на якій це майно розміщено та необхідну для обслуговування нерухомого майна.
Такого висновку щодо застосування зазначених норм матеріального права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постанові від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 (провадження № 14-47цс20).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 689/26/17 сформульовано висновки про те, що при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з положеннями статті 125 ЗК України у редакції, що була чинною, починаючи з 01 січня 2002 року, слід виходити з того, що у випадку переходу у встановленому законом порядку права власності на об`єкт нерухомості, розміщений на земельній ділянці, що перебуває у власності особи, яка відчужила зазначений об`єкт нерухомості, у набувача останнього право власності на відповідну земельну ділянку виникає одночасно із виникненням права власності на такий об`єкт, розміщений на цій ділянці. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на розміщену на ній нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
У постанові від 22.06.2021 року у справі № 200/606/18 Велика Палата Верховного Суду виснувала: "принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди має фундаментальне значення та глибокий зміст, він продиктований як потребами обороту, так і загалом самою природою речей, невіддільністю об`єкта нерухомості від земельної ділянки, на якій він розташований. Нормальне господарське використання земельної ділянки без використання розташованих на ній об`єктів нерухомості неможливе, як і зворотна ситуація - будь-яке використання об`єктів нерухомості є одночасно і використанням земельної ділянки, на якій ці об`єкти розташовані. Отже, об`єкт нерухомості та земельна ділянка, на якій цей об`єкт розташований, за загальним правилом мають розглядатися як єдиний об`єкт права власності".
На сьогоднішній день ОСОБА_1 користується зазначеною земельною ділянкою як власник житлового будинку садибного типу з господарчими будівлями та спорудами, розташованих на ній, що не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.
Право власності на земельну ділянку, на якій розміщений житловий будинок, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, номер інформаційної довідки: 409075743 від 22.01.2025 року (а.с.16), в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно ні за ким не зареєстровано.
Згідно з експертним висновком суб`єкта оціночної діяльності дійсна ринкова вартість житлового будинку станом на 01.04.2019 року складає 50 000,00 гривень (а.с.10).
Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.
Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. 
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивач просить звільнити відповідача від сплати на його користь судового збору, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування таких витрат. 
На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 268 ЦПК України, суд –
В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Томаківської селищної територіальної громади в особі Томаківської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку- задовольнити. 
Визнати за ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,5 гектарів, в тому числі присадибна ділянка площею 0,25 га та для підсобного господарства площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , межі якої визначені Планом зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ДП Тм № 002487 від 16 березня 1995 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 293/827.
Сплачений у справі ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1064,96 грн. залишити в дохід держави, звільнивши від відшкодування таких витрат Томаківську селищну територіальну громаду в особі Томаківської селищної ради.
Відомості про сторони: 
Позивач: ОСОБА_1 (адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).
Відповідач: Томаківська селищна територіальна громада в особі Томаківської селищної ради (місцезнаходження: ЄДРПОУ 04339675, 53500, с-ще Томаківка, вул. Лесі Українки, 17 Нікопольського району Дніпропетровської області).
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпропетровського апеляційного суду протягом тридцяти днів. 
Повний текст рішення складено 01.04.2026.

Суддя:	  	Л. А. Кондус