Справа № 333/2319/26
Провадження № 2-а/333/52/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2026 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі: головуючого – судді Тучкова С.С., за участю секретаря судового засідання Шелесько Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, адміністративну справу №333/2319/26 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності в порядку ст.286 КАС України, - 
В С Т А Н О В И В:
02 березня 2026 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд скасувати постанову №R364075 від 18.02.2026 року начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП і накладення на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000,00 грн. та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Позов обґрунтований тим, що 18.02.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову №R364075 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, у зв`язку з тим, що за результатом вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не став на військовий облік як ВПО (ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), чим допустив порушення правил військового обліку. Вказану постанову позивач вважає такою, що підлягає скасуванню, оскільки відповідач, проігнорувавши приписи пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, наклав на нього адміністративне стягнення після закінчення строків, передбачених ст.38 КУпАП. У Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів зазначено, що відповідач звернувся до Нацполіції з приводу допущеного позивачем порушення 06 жовтня 2025 року. Отже, саме цю дату слід вважати датою виявлення відповідачем вчиненого правопорушення. Доказом того, що перебіг тримісячного строку, протягом якого на позивача могло би бути накладене адміністративне стягнення має обчислюватися саме з 06 жовтня 2025 року є його електронний військово-обліковий документ. 
Ухвалою Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 11.03.2026 року відкрито провадження по адміністративній справі, постановлено розгляд проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті.
16.03.2026 року представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що постанова винесена правомірно та з дотримання вимог чинного законодавства. Згідно з Єдиним державним реєстром призовників, військовозобов`язаних та резервістів ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідно до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів та Військово-облікового документа Резерв + військовозобов`язаний ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1 . За результатами вивчення відомостей та реєстрованої інформації Єдиного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено ОСОБА_1 не став на військовий облік як внутрішньо перемішена особа (ВПО) (ст. 37 Закон України «Про військовий обов`язок та військову службу»), чим допустив порушення правил військового обліку. Порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку передбачена адміністративна відповідальність передбачена ч. 3 ст. 210 КУпАП. Невиконання цього обов`язку без належного інформування є порушенням правил військового обліку. У зв`язку з цим до відділу поліції було направлено електронне звернення щодо доставлення громадян, які вчинили адміністративне правопорушення за ст.210 КУпАП. 17.02.2026 року через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста від громадянина ОСОБА_1 надійшла заява, в якій особа зазначає, що не оспорює допущене правопорушення та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за відсутності особи. 18.02.2026 року начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 винесено постанову №R364075 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП. Відповідачем дотримано процедуру притягнення позивача до відповідальності. Станом на день подання відзиву на позовну заяву громадянин ОСОБА_1 так і не виконав свій обов`язок, а саме не став на військовий облік за новою адресою до територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Позивач, будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги просив задовольнити, розглянути справу за його відсутності. 
Представник відповідача, будучи повідомленим судом своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився. Скористався своїм правом на надання відзиву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов таких висновків.
Постановою начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 №R364075 від 18.02.2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 210 КУпАП, і накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 17000,00 гривень.
За змістом оскаржуваної постанови, 17.02.2026 року через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста від ОСОБА_1 надійшла заява, в якій він зазначив, що не оспорює допущене правопорушення та згоден на притягнення до адміністративної відповідальності за його відсутності. За результатами вивчення відомостей та реєстрової інформації Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, встановлено, що ОСОБА_1 не став на військовий облік як ВПО (ст. 37 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу»), чим допустив порушення правил військового обліку. Враховуючи, що ОСОБА_1 скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 210 КУпАП, постановлено накласти на нього штраф у сумі 17000,00 грн. 
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ч.1 ст.210-1 КУпАП України адміністративна відповідальність настає за порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку.
Частиною 3 статті 210-1 КУпАП України передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
Згідно зі ст.1 Закону України «Про оборону України» особливий період – це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 303/2014 від 17 березня 2014 року «Про часткову мобілізацію» оголошено про проведення часткової мобілізації.
Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан, який триває і по теперішній час.
Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 65/2022 оголошено проведення загальної мобілізації.
Частиною 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини 3 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призовники, військовозобов`язані та резервісти після прибуття до нового місця проживання зобов`язані в семиденний строк стати на військовий облік. 
Військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться відповідно до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022 року.
Додатком №2 до Порядку №1487 є Правила військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Взяття на військовий облік громадянина, який підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних за задекларованим/зареєстрованим місцем проживання здійснюється за його особистої присутності та в його військово-облікових документах проставляються відповідні відмітки про взяття на військовий облік. Таким чином, законодавством покладається на військовозобов`язаних обов`язок з дотримання правил військового обліку, зокрема виконання обов`язку перебувати на військовому обліку у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, що встановлений абзацом другим підпункту 1 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів згідно додатку 2 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 грудня 2022 року №1487 та пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», а також частиною 3 статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та підпунктом 7 пункту 1 Правил військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів встановлений 7-денний строк для виконання обов`язку зі взяття на військовий облік після зміни місця проживання.
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (ст.235 КУпАП).
Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки вправі розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення через свого керівника. При цьому відповідними повноваженнями, як свідчить аналіз Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 року №154, наділені не лише територіальні центри комплектування та соціальної підтримки із статусом юридичної особи, а й їх відокремлені підрозділи попри відсутність у них статусу юридичної особи.
Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, орган військового управління, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
З урахуванням наведеного, відсутність у ІНФОРМАЦІЯ_1 статусу юридичної особи не виключає його можливість бути відповідачем в адміністративному суді, де він виступає як суб`єкт владних повноважень, чиє рішення за правилами ст. 286 КАС України є предметом оскарження.
Статтею 245 КУпАП визначено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок органу (посадової особи) при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати, чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Позивачем не оскаржується сам факт вчинення ним адміністративного правопорушення.
Статтею 38 КУпАП визначено строки накладення адміністративного стягнення.
Відповідно до ч. 1 вказаної статті адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні – не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначених у частинах дев`ятій і десятій цієї статті, та за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).
Згідно з ч. 9 цієї статті адміністративне стягнення за вчинення в особливий період правопорушень, передбачених статтями 210, 210-1 цього Кодексу, може бути накладено протягом трьох місяців з дня його виявлення, але не пізніше одного року з дня його вчинення.
Тобто за змістом статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день виявлення правопорушення.
КУпАП не містить визначення поняття «триваюче» правопорушення, проте, в теорії адміністративного права під триваючим правопорушенням розуміють тривале невиконання вимог правової норми у вигляді дії або бездіяльності. При цьому характер триваючого правопорушення оцінюється у кожному конкретному випадку індивідуально.
Верховний Суд у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 804/401/17 зазначив, що триваюче правопорушення – це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону.
У цій справі має місце триваюче правопорушення, адже закон визначає не тільки строк, протягом якого особа, яка змінила місце проживання, має стати на військовий облік, а й безпосередньо обов`язок стати на військовий облік у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем перебування на обліку внутрішньо переміщеної особи, який не виконаний позивачем. 
Датою виявлення правопорушення є 06.10.2025 року (дата звернення до органів Національної поліції у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 не став на військовий облік за місцем перебування як ВПО). Постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 210-1 КУпАП винесена 18.02.2026 року, тобто після закінчення визначеного статтею 38 КУпАП строку накладення адміністративного стягнення.
За положеннями пункту 7 статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення закінчилися строки, передбачені статтею 38 КУпАП.
Аналізуючи наведене, на час винесення оскарженої постанови закінчилися строки притягнення до адміністративної відповідальності, визначені частиною першою статті 38 КУпАП, відтак оскаржена позивачем постанова підлягає скасуванню, через що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновків, що оскаржувану постанову слід скасувати із закриттям провадження по справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч.5 ст.139 КАС України, оскільки судом задоволено позовну заяву немайнового характеру, то понесені позивачем витрати на сплату судового збору за подання позову підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача у розмірі 665,60 грн.
Керуючись ст.ст.132, 139, 241-246, 286 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови суб`єкта владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності в порядку ст.286 КАС України – задовольнити повністю.
Постанову у справі про адміністративне правопорушення №R364075 від 18.02.2026 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 210 Кодексу України про адміністративні правопорушення, – скасувати.
Провадження по справі щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 210 КУпАП закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП – НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п`ять) гривень 60 копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст судового рішення складено 24 березня 2026 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя           С.С. Тучков