Справа № 456/3003/24
Провадження № 2/456/59/2026

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року          місто Стрий 

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:
головуючої судді     Гули Л. В. ,
з участю секретаря    Дверій Ю.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, 

ВСТАНОВИВ:
Стислий виклад позицій сторін.
Позивач ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь 38826,30 грн шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 28.06.2022 між позивачем ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» (правонаступник ПрАТ «СК «АХА Страхування», далі - позивач) та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 43274Га2к3, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб «Toyota», д.р.н. НОМЕР_1 .
08.12.2022 о 07:50 на ділянці автошляху М-06 сполученням «Київ-Чоп» 616км + 950м, що в м. Стрию Львівської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю: автомобіля Toyota, д.р.н. НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_2 (власник автомобіля ОСОБА_2 ), та автомобіля «Skoda», д.р.н. НОМЕР_3 , яким керував водій ОСОБА_1 , внаслідок чого було пошкоджено автомобіль «Toyota», д.р.н. НОМЕР_1 , що був застрахований позивачем за договором добровільного страхування наземного транспорту №43274Га2к3 від 28.06.2022. 
Відповідно до відповіді НПУ № 3022343433202877 про ДТП та постанови Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.01.2023 (справа № 456/4509/22) дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм ОСОБА_1 ПДР України (ст. 124 КУпАП). 
Страхувальник звернувся до позивача з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № ARX3514645 від 06.01.2023 та умов договору страхування № 43274Га2к3 від 28.06.2022 розмір страхового відшкодування склав 147583,80 грн, яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО. 
13.04.2023 АТ СГ «ТАС» було здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування в розмірі 108757,50 грн. 
За таких обставин сума збитків, які не відшкодовані, становить 38826,30 грн (147583,80 грн - 108757,50 грн), тому позивач звернувся до суду із даною позовною заявою.
Відповідач не скористався правом на подання відзиву.
Інших заяв по суті справи, виключно в яких у силу вимог ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.
Заяви та клопотання сторін та процесуальні рішення, постановлені по справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06 червня 2024 року головуючим суддею у справі визначено суддю Гулу Л.В. /а.с. 58/
На запит суду щодо доступу до персональних даних відповідача отримано відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача /а.с. 59/.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.09.2024 позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 10.07.2024. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права щодо подачі відзиву та доказів у справі /а.с. 60/.
Ухвалою суду від 10.07.2024 судове засідання відкладено на 17.09.2024 за клопотанням сторони відповідача /а.с. 70/.
Ухвалою суду від 17.09.2024 судове засідання відкладено на 09.10.2024 у зв`язку з неявкою відповідача/а.с. 77/.
Ухвалою суду від 09.10.2024 судове засідання відкладено на 24.10.2024 /а.с. 82/.
Ухвалою від 24.10.2024 клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Михавківа Івана Васильовича про призначення судово-автотоварознавчої експертизи задоволено. У цивільній справі за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, призначено судово-автотоварознавчу експертизу. Зупинено провадження у цивільній справі на час проведення експертизи /а.с. 90-91/.
28.11.2024 з експертної установи надійшли матеріалами цивільної справи № 456/3003/24 разом з клопотанням судового експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи в цивільній справі № 456/3003/24 /а.с. 94-98/.
Ухвалою від 09.12.2024 провадження у справі поновлено /а.с. 99/.
Отримано запитувані експертом документи /108-115, 127-128/.
Ухвалою суду від 17.04.2025 судове засідання відкладено на 02.05.2025 у зв`язку з неявкою відповідача /а.с. 136/.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 02.05.2025 провадження у справі № 456/3003/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, призначено судово-автотоварознавчу експертизу. Зупинено провадження у справі на час проведення судово-автотоварознавчої експертизи /а.с. 145-146/. 
02.07.2025 з експертної установи надійшли матеріалами цивільної справи № 456/3003/24 разом з клопотанням судового експерта про надання додаткових матеріалів (в частині уточнення експертного завдання) для проведення експертизи в цивільній справі № 456/3003/24 та узгодження термінів виконання призначеної експертизи /а.с. 148-149/.
Ухвалою від 23.07.2025 провадження у справі поновлено /а.с. 150/.
Ухвалою суду від 13.08.2025 судове засідання відкладено на 03.09.2025 за клопотанням представника відповідача /а.с. 159/.
Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.09.2025 провадження у справі № 456/3003/24 за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, призначено судово-автотоварознавчу експертизу. Зупинено провадження у справі на час проведення судово-автотоварознавчої експертизи /а.с. 171-172/. 
26.12.2025 з експертної установи повернуто матеріалами цивільної справи № 456/3003/24 без виконання ухвали суду від 03.09.2025 у зв`язку з несплатою відповідачем рахунку вартості проведення експертизи /а.с. 176-177/.
Ухвалою суду від 09.01.2026 провадження у справі поновлено. Справу призначено до розгляду на 23.01.2026 /а.с. 179/.
Узагальнення доводів сторін та інші процесуальні дії у справі.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення судом заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Михавків І.В.., будучи належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду на виклик суду не з`явилися. Представник відповідача в попередніх засіданнях позов заперечив, у зв`язку з чим неодноразово було призначено судово-автотоварознавчу експертизу. Проте до суду повернуто матеріалами цивільної справи № 456/3003/24 без виконання ухвали від 03.09.2025 у зв`язку з несплатою відповідачем рахунку вартості проведення експертизи.
У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Суд відповідно до вимог ч. 7 ст. 81 ЦПК України розглянув можливість самостійно збирати докази і не знайшов підстав для реалізації такого свого права, оскільки ніщо не ставить під сумнів добросовісність здійснення учасниками справи своїх процесуальних прав та обов`язків.
Таким чином, враховуючи таку засаду цивільного судочинства як змагальність, а також те, що в даному процесі кожна сторона мала рівні можливості відстоювати свою позицію в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом, дана справа буде вирішена на основі зібраних доказів з покладенням на сторін ризику настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням тієї чи іншої процесуальної дії. Обставини справи встановлюватимуться таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто, коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
В будь-якому випадку право на справедливий судовий розгляд забезпечується, серед іншого, процедурою апеляційного перегляду судових рішень, де сторона не позбавлена можливості подання нових доказів, якщо буде доведено поважність причин їх неподання в суді першої інстанції (ч. 3 ст. 367 ЦПК України). Тому, якщо у сторін наявні ті чи інші аргументи або докази, на які даним судовим рішенням не буде надано відповіді, така сторона вправі навести їх в апеляційній скарзі, одночасно вказавши причини неподання їх суду першої інстанції.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 05 вересня 2022 року в справі № 1519/2-5034/11 висловив висновок про застосування норми права та вказав, що для приватного права апріорі є притаманною така засада як розумність. Розумність характерна та властива як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і тлумачення процесуальних норм.
Частиною четвертою статті 268 ЦПК України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Згідно з ч. 5 статті 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
З урахуванням розумності положення частину п`ятої статті 268 ЦПК України слід розуміти таким чином: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи, суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати у резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте у разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не співпадатимуть, це не є порушенням прав сторін.
Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом судового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 23.01.2026, є дата складення повного тексту судового рішення 23.02.2026.
Відтак суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. 

Фактичні обставини справи, встановлені судом, та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 08.12.2022 о 07:50 на ділянці автошляху М-06 із сполученням «Київ-Чоп» 616 км + 950 м, що у м. Стрию Львівської області, ОСОБА_1 , керуючи належним ОСОБА_3 транспортним засобом марки «SKODA», моделі «OCTAVIA», реєстраційний номер НОМЕР_4 , під час руху був неуважним, не зреагував на зміну дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечного інтервалу, у зв`язку з чим допустив зіткнення із транспортним засобом марки «TOYOTA», моделі «CAMRY», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
Постановою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.01.2023 у справі № 456/4509/22 відповідача ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 грн /а.с. 12-13/.
Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року в справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року в справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.
Так як обставини події встановлені і викладені у постанові Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 18.01.2023 про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, то така є обов`язковою та враховується судом при розгляді справи про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вказану постанову суду, однак лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина відповідача ОСОБА_1 у вчиненні ДТП встановлена та в порядку ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягає.
Також судом встановлено, що в результаті даної ДТП, що сталася з вини водія ОСОБА_1 , був пошкоджений автомобіль марки «Toyota», д.р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 /а.с.41/
28.06.2022 між власником транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та позивачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 43274Га2к3, згідно з яким забезпеченими є майнові інтереси власника транспортного засобу «Toyota», д.р.н. НОМЕР_1 /а.с. 33-40/.
ОСОБА_2 звернувся до АТ «СК «АРКС» із заявою про подію та виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу 
Відповідно до рахунку-фактури № ДМ00042694 від 13.12.2022 та ремонтної калькуляції №1.003.22.0018856 від 13.12.2022, здійсненої ТОВ «Сервісний центр «Діамант», вартість виконаних робіт та складових частин автомобіля «Toyota», д.р.н. НОМЕР_1 , становить 147583,80 грн /а.с. 17-32/.
Відповідно до страхового акту № АRX3514645 від 06.01.2023 розмір страхового відшкодування, що підлягає виплаті, складає 147583,80 грн /а.с. 15-16/.
Згідно з платіжною інструкцією № 942398 від 09.01.2023 ПрАТ «СК «АРКС» сплатило ТОВ «Сервісний центр «Діамант» 147583,80 грн (призначення платежу: страхове відшкодування згідно з актом АRX3514645, ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_6 ) /а.с. 11/.
Окрім цього, судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника наземного транспорту «Skoda», д.р.н. НОМЕР_3 , була застрахована в АТ «СГ «ТАС» за полісом обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів № 001770622 /а.с. 42/.
Відповідно до платіжної інструкції № 330742 від 13.04.2023 АТ «СГ «ТАС» сплатило ПрАТ «СК «АРКС» 108757,50 грн /а.с. 44/.
Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з відшкодуванням позивачем шкоди, завданої відповідачем, та набуттям права зворотної вимоги до винної особи (відповідача) у розмірі різниці між здійсненою виплатою та отриманим відшкодуванням.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовані норми права.
Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. 
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно з пунктом 3 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної шкоди) та моральної шкоди іншій особі.
Статтею 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Статтею ст. 1187 ЦК України діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
За п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки незалежно від вини.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013, відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Статтею 979 ЦК України визначено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до пункту 9.1 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума – це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України.
Судом встановлено, що 28.06.2022 між власником транспортного засобу «Toyota», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та позивачем був укладений договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» № 43274Га2к3, згідно з яким забезпеченими є майнові інтереси власника транспортного засобу «Toyota», д.р.н. НОМЕР_1 .
ОСОБА_2 звернувся до АТ «СК «АРКС» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку, та заявою на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу.
Дана заява була розглянута, а пошкодження застрахованого автомобіля було визнано страховим випадком, у зв`язку з чим на підставі акту огляду транспортного засобу від 09.12.2022; ремонтної калькуляції № 1.003.22.0018856 від 13.12.2022; рахунку-фактури № ДМ00042694 від 13.12.2022; страхового акту № АRX3514645 від 06.01.2023; розрахунку страхового відшкодування вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля «Toyota», д.р.н. НОМЕР_1 , склала 147583,80 грн.
Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda», д.р.н. НОМЕР_3 , була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 001770622 в АТ «СГ «ТАС» (інформація розміщена на веб-сайт - https://policy-web.mtsbu.ua).
Відповідно до платіжної інструкції № 330742 від 13.04.2023 АТ «СГ «ТАС» сплатило ПрАТ «СК «АРКС» 108757,50 грн.
Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Таким же чином врегульовано дане питання і в статті 27 Закону України «Про страхування».
Положеннями статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦІК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. В Постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року в справі № 6-691 цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком, у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці, від позиції якого Верховний Суд не відійшов.
Своєю постановою Верховний Суд в справі № 199/2531/16-ц, провадження № 61-16951св18 від 19 липня 2019 року підтвердив правильність висновку Верховного Суду України у постанові від 02 грудня 2015 року в справі № 6-691цс15, про що зазначено у тексті постанови, та додатково зазначив, що «Верховний Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
У постанові Верховного Суду від 12 березня 2018 року в справі № 910/5001/17 зазначено аналогічне: «Приписи статті 29 та пункту 32.7 статті 32 цього Закону передбачають, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом ТЗ, з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.
Отже, якщо для відновлення пошкодженого під час дорожньо-транспортної пригоди ТЗ ремонт здійснюється методом заміни складових частин, що були пошкоджені, на нові, страховик за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує не повну вартість цих складових частин, а з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників аварійно пошкодженого Т3».
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Skoda», д.р.н. НОМЕР_3 , була застрахована в АТ «СГ «ТАС», відповідач спричинив дорожньо-транспортну пригоду, визнав себе винним у скоєнні такої, внаслідок ДТП потерпілому завдано збитки, позивачем здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому, тому до позивача перейшло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача ОСОБА_1 в розмірі 38826,30 грн (147583,80 грн - 108757,50 грн).
При цьому, на відміну від АТ «СГ «ТАС», яка відшкодувала заподіяну потерпілому шкоду з урахуванням зносу транспортного засобу, відповідач зобов`язаний повернути позивачу суму виплаченого страхового відшкодування, обчисленого без врахування зносу транспортного засобу, що відповідає умовам договору добровільного страхування транспортного засобу та вимогам закону, який зобов`язує заподіювача шкоди повністю відшкодувати потерпілому спричинену матеріальну шкоду.
А тому, на думку суду, вимога про стягнення з ОСОБА_1 38826,30 гривень матеріальної шкоди є підставною.
Доводи сторони відповідача щодо неналежності як доказу ремонтної калькуляції та рахунку фактури суд вважає безпідставними, оскільки такі спростовуються вищенаведеними нормами права та обставинами справи. Суд звертає увагу, що відповідач, будучи наділеним процесуальним правом подачі доказів, таких на спростування доказів позивача щодо вартості відновлювального ремонту не подав. Судом представнику відповідача в судовому засіданні було роз`яснено право заявити клопотання про призначення судово-автотоварознавчої експертизи. Експертиза судом неодноразово призначалась, проте така не виконана саме з вини сторони відповідача. Так, матеріали цивільної справи № 456/3003/24 повернуто експертною установою без виконання ухвали суду від 03.09.2025 у зв`язку з несплатою відповідачем рахунку вартості проведення експертизи.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
А відтак інші доводи сторін не аналізуються судом та не спростовуються, оскільки на висновки суду про наявність підстав для задоволення позову не впливають.

Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви.
В п. 27 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Таким чином, з урахуванням принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, обов`язок подавати докази покладається на сторони процесу, а суд позбавлений можливості визначати коло доказів за власною ініціативою і зобов`язаний розглядати справу виключно на підставі поданих сторонами доказів.
Враховуючи наведене, зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд дійшов переконання, що позовні вимоги ПрАТ «Страхова компанія «АРКС» до ОСОБА_1 підлягають до задоволення повністю з урахуванням встановлених судом обставин.

Щодо судових витрат.
Крім того, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.
Так, понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір у розмірі 3028,00 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем не надано.
Керуючись ст. 4, 5, 12, 13, 81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позов задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_7 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС», (ЄДРПОУ 20474912, адреса: 04070, м. Київ, вул. Іллінська, 8) шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 38826,30 грн (тридцять вісім тисяч вісімсот двадцять шість грн 30 коп.) та 3028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.) судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повний текст рішення складено 23.02.2026.

Суддя      Л.В.Гула