ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ

20.03.2026	Справа № 910/14291/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Удалової О.Г., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання) господарську справу
за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ"
до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва"
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача
Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал"
про стягнення 85 565,00 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УСГ" (далі - позивач) з позовом до Комунального підприємства "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" (далі - відповідач) про стягнення 85 565,00 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем (страховиком) виплачено страхове відшкодування на користь страхувальника у зв`язку з настанням страхової події, а саме затопленням нежитлового приміщення № 1-11 у м. Києві по вул. Глінки (М. Березовського), буд. 5. При цьому залиття вказаного приміщення сталось внаслідок пошкодженням дворової каналізаційної мережі, належний стан якої, у стою чергу, за твердженням позивача, має забезпечуватись відповідачем як правонаступником ЖЕД-902.
Ухвалою суду від 25.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (без проведення судового засідання), встановлено сторонам строки для вчинення процесуальних дій.
10.12.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.
Відповідач обґрунтовує правову позицію відсутністю вини у засміченні дворової каналізаційної мережі та залитті нежитлового приміщення, яка спричинила аварійну ситуацію, оскільки дворова каналізація перебуває, за твердженням сторони, у господарському віданні Департаменту експлуатації каналізаційного господарства Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал". Гідромашиною ПАТ АК "Київводоканал" було прочищено дворову каналізацію, згідно з відомостями диспетчерської служби Солом`янського району в м. Києві заявку № 9866634 закрито 05.04.2024. 
Відповідач зазначив, що залиття сталося в результаті засмічення каналізації співвласниками будинку. Наказом від 27.06.2008 № 190 саме на мешканців (споживачів) покладено обов`язок щодо забезпечення дотримання обсягів, складу та якості стічних вод. Комунальне підприємство "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" стверджує, що є неналежним відповідачем у справі.
Ухвалою суду від 07.01.2026 постановлено: залучити Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача; зобов`язати учасників справи надіслати третій особі копії заяв по суті, докази чого надати суду; запропонувати третій особі надати суду письмові обґрунтовані пояснення щодо позовних вимог у даній справі, копію письмових пояснень направити учасникам справи.
30.12.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив.
15.01.2026 від позивача надійшло клопотання про долучення доказів.
16.02.2026 від третьої особи надійшло клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та внесення до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи.
Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. 
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).
Суд відзначає, що сторонам було надано достатньо часу (з урахуванням введеного на території України воєнного стану та затримок у доставці поштової кореспонденції, відключень електричної енергії, оголошенням повітряних тривог тощо) для подання всіх пояснень, заяв та клопотань.
Від сторін не надходило клопотань про розгляд даної справи з повідомленням викликом представників сторін.
Зважаючи на належне повідомлення сторін про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику їх уповноважених представників (без проведення судового засідання) та наявність у матеріалах справи доказів, необхідних і достатніх для вирішення спору по суті, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами відповідно до правил ст. 202 Господарського процесуального кодексу України.
Згідно з ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши надані документи та матеріали, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення на такі вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив:

10.04.2023 між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "УСГ" та ОСОБА_1 (страхувальником) був укладений договір добровільного страхування майна № 09-0101-22-00007, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням та користуванням майном - нежитловим приміщенням № 1-11 у АДРЕСА_1 .
04.04.2024, як вказує позивач, із застрахованим майном відбулась страхова подія - затоплення квартири водою. Про дану подію комісією представників ЖЕД-902 КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва" складено акт про залиття від 10.04.2024, яким (актом) встановлено, що залиття підвального нежитлового приміщення, розташованого у будинку АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , сталось внаслідок засмічення дворової каналізаційної мережі.
Страхувальник звернувся до ПрАТ "Страхова компанія "УСГ" з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Дана заява розглянута позивачем та визнана страховим випадком на підставі звіту про незалежну оцінку № МН-2821 від 29.04.2024 та страхового акту № МН-2821 від 16.05.2024.
Згідно з платіжною інструкцією № 68248 від 16.05.2024 позивачем здійснено виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 85 565,00 грн.
Житловий будинок АДРЕСА_1 знаходиться у комунальній власності територіальної громади м. Києва та переданий в господарське відання Комунальному підприємству «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва».
Позивач вказує, що оскільки шкода була завдана неправомірними діями відповідача, які полягають в неналежному виконанні покладених на нього обов`язків щодо утримання водопровідних мереж в належному стані, позивач звернувся до відповідача з даним позовом та просить стягнути з останнього 85 565,00 грн.
Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач вказав, що відповідач на момент залиття надавав послуги лише у межах укладеного з ОСОБА_2 договору про надання послуг по утриманню будинку та прибудинкової території № 169/902 від 05.05.2015 та за переліком таких послуг, передбаченим вказаним договором (утримання будинків і споруд та прибудинкової території; транспортування теплової енергії від джерел постачання до споживача).
При цьому згідно з інформацією, наданою Диспетчерською службою Солом`янського району у місті Києві, 05.04.2024 була зареєстрована заявка № 9866634 про аварійну ситуацію на АДРЕСА_1 . Враховуючи глобальний характер та те, що причиною аварії є засмічення дворової каналізації, яка перебуває в господарському віданні Департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК Київводоканал», Диспетчерською службою Солом`янського району в м. Києві заявку було передано зазначеному відомству.
Гідромашиною ПАТ АК «Київводоканал» прочищено дворову каналізацію, та відповідно до відомостей Диспетчерської служби Солом`янського району м. Києва заявку закрито 05.04.2024.
Під час розгляду даної справи, як вказує відповідач, позивачем не доведено протиправності поведінки відповідача, яка спричинила аварійну ситуацію, оскільки залиття сталося в результаті засмічення дворової каналізації співвласниками будинку, водночас наказом від 27.06.2008 № 190 саме на мешканців (споживачів) покладено обов`язок щодо забезпечення дотримання обсягів, складу та якості стічних вод. 
Окрім того, як вже зазначалось, дворова каналізація перебуває в господарському віданні Департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК Київводоканал», а відповідачем не надаються послуги, зокрема, з прочистки дворової каналізації.
Розглянувши заявлені позивачем позовні вимоги, а також заперечення на них, суд зазначає про наступне.
Згідно зі ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» (в редакції на момент виникнення спірних відносин) до страховика, який здійснив страхову виплату (відшкодування) за договором страхування майна, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхову виплату (відшкодування), має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Збитками є:
1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);
2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
За змістом статті 224 Господарського кодексу України (який був чинним станом на момент виникнення спірних правовідносин) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.
Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. За відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність не настає.
Необхідним елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Так, відшкодуванню підлягають збитки, які стали безпосереднім і невідворотнім наслідком порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань, тобто мають бути прямими.
Отже, при пред`явленні вимог про стягнення збитків позивачем повинно бути доведено факт порушення відповідачем зобов`язань, наявність та розмір збитків, а також наявність причинного зв`язку між ними. У свою чергу, відповідач має довести відсутність його вини у заподіянні збитків позивачу.
Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуга з управління багатоквартирним будинком включає: зокрема - забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. 
Окрім того, стаття 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлює обов`язок балансоутримувача по забезпеченню умов для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил.
Згідно з п. 8 розділу ІІ Правил користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України від 27.06.2008 № 190 за стан водопровідних мереж, які проходять у технічних підвалах і до яких приєднані внутрішньобудинкові мережі, відповідають юридичні та фізичні особи, у яких вони знаходяться у власності або користуванні (управлінні, господарському віданні, оренді), або які здійснюють фактичне користування такими мережами.
Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 № 76, передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксуються актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.
Відповідно до Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України «Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» від 27.06.2008 № 190 споживач зобов`язаний дотримуватись обсягів, складу та якості стічних вод, що скидаються до системи централізованого водовідведення, умов договору та вимог нормативних документів у сфері водовідведення стічних вод.
Згідно п. 6 ст. 2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов`язані дотримуватися правил безпеки, зокрема пожежної та газової, санітарних норм.
Як зазначено вище, дворова каналізація перебуває в господарському віданні Департаменту експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК Київводоканал». 
При цьому під час розгляду даної справи позивачем не доведено вини відповідача та протиправності його поведінки, враховуючи що дворова каналізація не перебуває на балансі відповідача та останнім не надаються послуги з її обслуговування.
Крім того, позивачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами, що саме відповідачем вчинено протиправні дії або допущено протиправну бездіяльність, які б безпосередньо спричинили шкоду майну, яке було застраховано позивачем.
У той же час, відповідно до частини другої статті 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.
Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. (п. 6 ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку»).
Згідно з частиною першою, другою статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку.
Згідно з ч. 2 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
Проте, позивачем не доведено, що майно - дворова каналізація є власністю відповідача у даній справі або останній є управителем такого майна або ним надаються послуги з утримання таким майном.
Разом з тим, суд відзначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. 
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 909/636/16.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункті 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N303-A, п. 29).
Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі № 910/13407/17.
З огляду на вищевикладене та встановлені фактичні обставини справи, суд надав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмета доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.
При цьому суд зазначає, що іншим доводам сторін оцінка судом не надається, адже вони не спростовують встановлених судом обставин та не впливають на результат прийнятого рішення.
Відповідно до частини першої статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно зі статтею 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, зважаючи, що позивачем не доведено наявності в діях відповідача протиправних дій або протиправної бездіяльності, а також не доведено той факт, що відповідач у даній справі є відповідальним за завдані збитки, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача 85 565,00 грн необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, у зв`язку з чим відмовляє в задоволенні позову.
Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, враховуючи відмову у позові, покладається на позивача.
Керуючись ст.ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 237-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне рішення підписано 20.03.2026.

Суддя О.Г. Удалова