Номер провадження: 33/813/720/26
Номер справи місцевого суду: 504/5167/25 
Головуючий у першій інстанції Жовтан П. В.
Доповідач Таварткіладзе О. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.03.2026 року м. Одеса
Одеський апеляційний суд в особі судді Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання Чередник К.А.,
розглянувши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 — адвоката Мудрак Михайла Миколайовича на постанову судді Доброславського районного суду Одеської області від 19 лютого 2026 року, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №527959 від 30.11.2025 року, водій ОСОБА_1 30.11.2025 року о 16:20 год. за адресою: Одеська область Одеський район Новомиколаївська дорога (Старокиївське шосе), 21 км., керував транспортним засобом «Mercedes-Benz Sprinter» н/з НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Дане правопорушення вчинене повторно протягом року (постанова ЕНА №5821583 від 28.09.2025 року). Такими діями ОСОБА_1 порушив п.31.3 «б», «Правил дорожнього руху», затверджених постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 року, відповідальність за що передбачено ч.4 ст.121 КУпАП.
Постановою судді Доброславського районного суду Одеської області від 19 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП. Накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що відповідає сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) місяці. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь держави судовий збір, ставка якого складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідає сумі 665 грн. 60 коп.
Не погоджуючись з зазначеною постановою суду, захисник ОСОБА_1 — адвоката Мудрак Михайла Миколайовича подав до суду апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову судді Доброславського районного суду Одеської області від 19 лютого 2026 року в частині позбавлення права керуванням транспортним засобом та призначити ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляду штрафу без позбавлення права керування транспортним, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд неправильно застосував норму матеріального права, адже дійшов помилкового висновку, що санкція ч.4 ст.121 КУпАП є безальтернативною щодо позбавлення права керування. Але санкція не є безальтернативною, оскільки закон передбачає можливість застосування різних видів стягнення, що вимагає індивідуалізації покарання відповідно до ст.33 КУпАП. Крім того, відповідно до ст.33 КУпАП, при накладенні стягнення враховуються характер правопорушення, особа правопорушника, ступінь вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують відповідальність. Суд формально врахував ці обставини, однак не застосував їх належним чином. Суд не врахував виняткові пом`якшуючі обставини, хоча вони є суттєвими: повне визнання вини; щире каяття; відсутність будь-яких наслідків; особа є інвалідом 3 групи; автомобіль використовується для лікування; автомобіль використовується для забезпечення сім`ї; автомобіль використовується для перевезення ВПО; правопорушення було вчинене необхідністю виїзду автомобілем в умовах бойових дій та обстрілів м. Херсон.
Будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи на 20.03.2026 року на 11:00 год., ОСОБА_1 та його адвокат Мудрак Михайло Миколайович в судове засідання суду апеляційної інстанції не з`явилися.
19.03.2026 року на адресу суду надійшло від захисника ОСОБА_1 адвоката Мудрак Михайла Миколайовича клопотання про відкладення розгляду справи. вказане клопотання мотивоване тим, що у зв`язку з зайнятістю захисника у розгляді кримінальної справи №171/4623/25 Криворізького районного суду, об 11-00 годині 20.03.2026, відсутня можливість прийняти участь у судовому засіданні.
19.03.2026 року на адресу суду надійшло від захисника ОСОБА_1 адвоката Сіренко Максима Юрійовича клопотання про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді. Адвокат Сіренко Максим Юрійович на підтвердження наявності повноважень здійснювати представництво інтересів ОСОБА_1 , надав договір про надання правничої допомоги від 19 березня 2026 року та розписку від останнього про згоду на укладення договору в дистанційному форматі. 
Згідно ч. 6 ст. 294 КУпАП неявка в судове засідання особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні у справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформація про належне повідомлення цих осіб.
Також, ч. 2 ст. 268 КУпАП не передбачено обов`язкової участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що відповідно до правил організації ефективного кримінального судочинства, яке є найбільш наближеним до розгляду справ про адміністративні правопорушення, затверджених Рішенням Ради суддів України № 71 від 26 жовтня 2018 року, Рішенням Ради суддів України № 14 від 28 лютого 2020 року учасник судового провадження, який не може з`явитися у судове засідання, зобов`язаний негайно, але не пізніше, ніж за 24 години до чергового судового засідання, повідомити про це суд, а відповідальна особа суду повідомляє про це інших учасників кримінального провадження з метою економії процесуального часу.
Проаналізувавши клопотання про відкладення розгляду справи, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного клопотання, оскільки за наявності іншого адвоката, який надав документи на підтвердження здійснення повноважень Потапова О.В., який при цьому, не вимагав відкласти розгляд справи, і не був позбавлений можливості з`явитися у судове засідання або заявити клопотання про розгляд справи в режимі відеоконференції, за таких підстав, не вбачаються підстави для відкладення, так як це призведе до порушення строків розгляду справ про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 277 КУпАП – 20 днів з часу надходження до апеляційного суду матеріалів апеляційної скарги.
За таких підстав, а також враховуючи, що апелянт реалізував своє право на викладення відповідних аргументів в апеляційній скарзі, а наявних у праві матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, апеляційний суд не вбачає поважних причин для відкладення розгляду справи.
Дослідивши уважно матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з підстав, зазначених у цій постанові.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності встановлений Кодексом України про адміністративні правопорушення.
Приписи ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Виходячи з положень ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
За змістом ч.7 ст.294 КУпАП судове рішення суду першої інстанції переглядається в межах доводів апеляційної скарги.
Частиною 3 ст.121 КУпАП передбачено відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.
Відповідальність за ч. 4 ст.121 КУпАП настає за повторне протягом року вчинення будь-якого з порушень, передбачених ч.ч.1-3 ст.121 КУпАП.
Як вбачається з змісту апеляційної скарги, висновок місцевого суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.121 КУпАП, ніким з учасників справи не оспорюється, тому апеляційним судом не перевіряється.
У відповідності до прохальної частини апеляційної скарги, предметом апеляційного перегляду є зміна накладеного на ОСОБА_1 адміністративного стягнення.
Відповідно до ст.23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (ч. 2 ст. 33 КУпАП).
Санкцією ч. 4 ст.121 КУпАП передбачено стягнення у вигляді штрафу в розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк від трьох до шести місяців; або адміністративного арешту на строк від п`яти до десяти діб.
Тобто у випадку застосування стягнення у вигляді штрафу, позбавлення права керування транспортними засобами є обов`язковим.
Згідно з приміткою до ст.22 КУпАП положення ч.1 ст.22 КУпАП (можливість звільнення від адміністративної відповідальності при малозначності правопорушення) не застосовуються до правопорушень, передбачених ч.4 ст.121 КУпАП.
Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_1 учинив грубе порушення вимог ПДР України, керуючи джерелом підвищеної небезпеки автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter» н/з НОМЕР_1 , який підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов. Таким чином, вчинивши правопорушення повторно протягом року та не зробивши належних висновків після попереднього притягнення до адміністративної відповідальності.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що будь-яка особа, яка володіє чи керує транспортним засобом, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілем та керувати ними, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.121 КУпАП, є одним із найбільш тяжких порушень у сфері безпеки дорожнього руху, що обумовлено змістом і характером протиправних дій, які становить загрозу для життя та здоров`я інших учасників дорожнього руху, а також безпосередньо для себе особисто, та власності третіх осіб.
Так, ОСОБА_1 як професійний водій зобов`язаний був суворо дотримуватися ПДР України та, з огляду на те, що транспортний засіб є джерелом підвищеної небезпеки, розуміти, що керування автомобілем, становить суспільну небезпеку, адже може призвести до виникнення ДТП, заподіяння шкоди, завданню збитків державним чи суспільним інтересам, а також життю і здоров`ю іншим учасникам дорожнього руху.
Ураховуючи викладені вище дані та обставини в їх сукупності, суд апеляційної інстанції вважає, що накладене судом першої інстанції на ОСОБА_1 стягнення у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 місяці, яке, при цьому, є найменш суворим і мінімальним за розміром та тривалістю, як наслідок, відповідає вимогам ст.23, 33 КУпАП, із урахуванням принципів співмірності, індивідуалізації за своїм видом і розміром законне, справедливе та сприяє меті адміністративного стягнення, тобто є необхідним і достатнім для виховання ОСОБА_1 у дусі додержання законів України, а також запобігання вчиненню нових правопорушень, у зв`язку з чим, підстави для застосування щодо ОСОБА_1 іншого виду стягнення є відсутніми.
Також апеляційний суд констатує, що положеннями КУпАП не передбачено можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового.
Наведений вище підхід відповідає п.28 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», в якому з урахуванням наведеного вище нормативного регулювання, закріпленого в КУпАП, визначено, що судам за правилами КУпАП основні й додаткові стягнення слід застосовувати в межах санкцій відповідних норм.
А згідно з вимогами ч.4 ст.3 КК України застосування закону про кримінальну відповідальність (у тому числі приписів ст.69 КК України) за аналогією заборонено.
За таких обставин, підстави для незастосування щодо ОСОБА_1 позбавлення права керування транспортними засобами, про що порушується питання захисником, є відсутніми.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, що зроблені в постанові суду першої інстанції, оскільки зведені лише до незгоди з висновками суду першої інстанції без наведення будь-яких обставин, які б ставили під сумнів набутий судом висновок або свідчили б про невірну оцінку судом доказів, наявних в матеріалах справи.
Отже, приймаючи до уваги встановлені обставини справи, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги та вважає, що наявними у справі доказами підтверджена винуватість ОСОБА_1 у вчиненому правопорушенні за ст. 121 ч. 4 КУпАП, а тому висновок суду першої інстанції про визнання його винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 121 КУпАП, є законним та обґрунтованим, тому немає підстав для скасування або зміни постанови суду.
Позиція апелянта, яку він висловив в апеляційній скарзі, та процесуальна поведінка апелянта, пов`язана з наданням ним пояснень, які не підтверджені належними і достатніми доказами не узгоджуються з дійсними обставинами справи, розцінюються апеляційним судом, як спосіб самозахисту від відповідальності за вчинене правопорушення.
При визначені виду та міри адміністративного стягнення, судом були додержані вимоги ст. 33 КУпАП.
Враховуючи наведені обставини, суд дійшов до висновку, що не вбачається підстав для скасування або змінення постанови суду.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; 2) скасувати постанову та закрити провадження у справі; 3) скасувати постанову та прийняти нову постанову; 4) змінити постанову.
На підставі викладеного й керуючись ст. 293, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 — адвоката Мудрак Михайла Миколайовича - залишити без задоволення.
Постанову судді Доброславського районного суду Одеської області від 19 лютого 2026 року - залишити без змін. 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено: 16.04.2026 року.

Суддя Одеського апеляційного суду    О.М. Таварткіладзе