Україна
Донецький окружний адміністративний суд 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2026 року Справа№200/1179/26 

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Смагар С.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3 ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, 
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якому просить: 
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.12.2025 № 054450002571, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовлено у поновленні виплати пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дати її припинення та здійснити виплату належних, але не виплачених сум пенсії за весь період незаконного припинення.
Ухвалою від 20 лютого 2026 року відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). 
Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.
Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що припинення або відмова у поновленні виплати пенсії допускається виключно у випадках та порядку, прямо передбачених законом, за наявності належних правових підстав. За відсутності таких підстав дії органу Пенсійного фонду України щодо припинення та відмови у поновленні виплати пенсії є протиправними та такими, що порушують гарантоване державою право позивача на пенсійне забезпечення. Наголошує на незаконності припинення виплати пенсії. 
Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначив, що у зв`язку з непроходженням фізичної ідентифікації згідно із вимогами Порядку № 299 позивачу з січня 2026 року було призупинено виплату пенсії. Рішення прийнято виходячи з наявних матеріалів справи у відповідності до вимог чинного законодавства. 
Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив. 
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області (дислокація – м. Курахове) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі — Закон № 1058). За даними електронної пенсійної справи місце реєстрації ОСОБА_1 , відповідно до Переліку № 376, віднесено до тимчасово окупованих територій Російською Федерацією. 
23.12.2025 позивач звернувся до уповноваженого органу Пенсійного фонду України з питань проходження фізичної ідентифікації особи.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30 грудня 2025 року № 054450002571 позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії за його заявою від 23 грудня 2025 року № 8235. 
Як зазначено у вказаному рішенні, підставою для відмови стало те, що під час проведення ідентифікації в режимі відеоконференцзв`язку, за висновком органу Пенсійного фонду України, наданий позивачем документ, що посвідчує особу, не пройшов візуальну перевірку захисних елементів, у зв`язку з чим особу пенсіонера не було ідентифіковано.
На адвокатський запит представника позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області листом від 11 лютого 2026 року № 0500-0202 8/13015 повідомило, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в зазначеному органі як одержувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У вказаній відповіді також зазначено, що виплату пенсії позивачу було призупинено з січня 2026 року у зв`язку з не проходженням фізичної ідентифікації згідно з вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 299.
Відповідач у відзиві зазначає, що згідно даних електронної пенсійної справи позивача № 054450002571 підсистеми «ППВП», в розділі «Основні реквізити» внесено дані паспорта громадянина України серія НОМЕР_2 . Водночас, під час проведення відеоідентифікації позивач демонстрував паспорт (айді картку) громадянина України № НОМЕР_3 , виданий органом 2110, однак сканований зразок вказаної айді картки в підсистемі «ППВП» був відсутній, що позбавило уповноважений орган Пенсійного фонду можливості чітко встановити особу позивача. З цього приводу, суд зазначає, що у спірному рішенні відсутнє таке обґрунтування. 
ОСОБА_1 12.02.2026 повторно звернувся до уповноваженого органу Пенсійного фонду України з питань проходження фізичної ідентифікації особи. За наслідком розгляду наданого пакету документів та результатів проведеної відеоідентифікації, рішення про встановлення особи № 1157282 особу ОСОБА_1 було встановлено.
Як зазначає відповідач у відзиві, у лютому 2026 року, на підставі рішення від 24.02.2026, Головним управлінням поновлено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2025 з урахуванням вимог пункту 14 4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058. Головним управлінням здійснено нарахування ОСОБА_1 поточної пенсії у розмірі 25950,00 грн та заборгованості з пенсії за період з 01.12.2025 по 28.02.2026 у сумі 75510,00 грн на поточний рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк». Виплата зазначених коштів ОСОБА_1 буде здійснена у березні 2026 року в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат на поточний рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк».
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного. 
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 26.02.2022 № 162 «Про особливості виплати та доставки пенсій, грошових допомог на період воєнного стану» (далі — Постанова № 162) особам, які проживають на територіях активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій, щодо яких не визначено дату завершення бойових дій або тимчасової окупації, і виплату пенсій яким було припинено в період з 01 серпня 2022 року відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі — Закон № 1058), виплата пенсії може бути відновлення за поданими з використанням відділеного кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис» («Дія ID»), створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, заявами про виплату пенсії на поточні рахунки в уповноважених банках або за заявами про поновлення виплати пенсії, що надійшли через веб-портал електронних послуг Пенсійного фонду України, у разі встановлення органами Пенсійного фонду України особи пенсіонера у режимі відеоконференцзв`язку із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг, під час якого пред`являються документи, що посвідчують особу. Порядок та умови встановлення особи пенсіонера шляхом відеоконференцзв`язку органами Пенсійного фонду України затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням із Міністерством соціальної політики та Міністерством цифрової трансформації.
З 20 березня 2025 року набув чинності «Порядок виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання) та здійснення страхових виплат за страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, особам, які тимчасово проживають за межами України, або проживають на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, або виїхали з тимчасово окупованих російською федерацією територій України та проживають на підконтрольній Україні території», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2025 року № 299 (далі - Порядок №299). 
Відповідно до вказаного порядку, одержувачам, які тимчасово проживають за межами України, і тим, які проживають на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, виплата пенсії (щомісячного довічного грошового утримання), страхових виплат здійснюється за умови проходження особою фізичної ідентифікації до 31 грудня кожного календарного року. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджено наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28.02.2025 №376, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.03.2025 за №380/43786 (далі - Перелік №376).
Відповідно до умов абзацу 3 частини 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2022 №162, виплата пенсії може бути відновлена за поданням з використанням віддаленого кваліфікованого електронного підпису «Дія.Підпис», створеного за допомогою мобільного додатка Єдиного державного вебпорталу електронних послуг, заявами про виплату пенсії на поточні рахунки в уповноважених банках або за заявами про поновлення виплати пенсії, що надійшли через вебпортал електронних послуг пенсійного фонду України, у разі встановлення органами Пенсійного фонду України особи пенсіонера в режимі відеоконференцзв`язку із дотриманням законодавства у сфері електронних довірчих послуг, під час якого пред`являються документи, що посвідчують особу.
Місце реєстрації ОСОБА_1 , відповідно до Переліку № 376, віднесено до тимчасово окупованих територій Російською Федерацією.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30 грудня 2025 року № 054450002571 Позивачу відмовлено у поновленні виплати пенсії за його заявою від 23 грудня 2025 року № 8235. Як зазначено у вказаному рішенні, підставою для відмови стало те, що під час проведення ідентифікації в режимі відеоконференцзв`язку, за висновком органу Пенсійного фонду України, наданий Позивачем документ, що посвідчує особу, не пройшов візуальну перевірку захисних елементів, у зв`язку з чим особу пенсіонера не було ідентифіковано.
Відповідно до пункту 6 Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 299 від 11.02.2025, виплата пенсії особам, які проживають на тимчасово окупованих територіях або перебувають за межами України, здійснюється за умови проходження фізичної ідентифікації до 31 грудня кожного календарного року. Фізична ідентифікація є процедурою встановлення особи одержувача на підставі документів, що посвідчують особу, та може здійснюватися, зокрема, шляхом ідентифікації в режимі відеоконференцзв`язку або з використанням електронних засобів ідентифікації. У разі відсутності інформації про проходження фізичної ідентифікації виплата пенсії підлягає припиненню з 1 січня наступного року (пункт 7 Порядку № 299). 
Водночас, пунктом 8 Порядку № 299 передбачено, що виплата пенсії підлягає поновленню за заявою особи після встановлення її особи органом Пенсійного фонду України, у тому числі за результатами ідентифікації в режимі відеоконференцзв`язку. 
Таким чином, процедура фізичної ідентифікації спрямована виключно на встановлення особи одержувача пенсії на підставі поданих ним документів та не передбачає отримання органом Пенсійного фонду України будь яких інших відомостей, окрім тих, що необхідні для підтвердження особи пенсіонера. 
Позивач, у свою чергу, вчинив усі передбачені законодавством дії, необхідні для проходження фізичної ідентифікації, зокрема взяв участь у процедурі ідентифікації в режимі відеоконференцзв`язку та пред`явив документ, що посвідчує його особу — паспорт громадянина України у формі ID-картки.
Сам факт проведення відеоконференцзв`язку, під час якого позивач особисто пред`явив документ, що посвідчує особу, свідчить про можливість встановлення його особи. Водночас висновок органу Пенсійного фонду України про не ідентифікацію позивача ґрунтується не на відсутності документів чи відмові позивача від проходження ідентифікації, а на формальних та суб`єктивних обставинах, що не передбачені законодавством як підстава для відмови у встановленні особи. За таких обставин відмова у поновленні виплати пенсії є необґрунтованою та такою, що не відповідає вимогам Порядку № 299 і порушує право позивача на пенсійне забезпечення.
Суд погоджується з посиланням представника позивача у позовній заяві щодо того, що висновок спеціаліста органу Пенсійного фонду України про те, що наданий Позивачем документ, який посвідчує особу, не пройшов візуальну перевірку захисних елементів, не може вважатися належною та достатньою підставою для не ідентифікації особи. Працівник Пенсійного фонду України не є спеціалістом або експертом у сфері технічного дослідження документів та не наділений повноваженнями здійснювати експертну оцінку справжності документів або їх захисних елементів. Крім того, встановлення наявності або відсутності захисних елементів документа потребує безпосереднього дослідження оригіналу документа із застосуванням відповідних технічних засобів, що об`єктивно неможливо забезпечити під час проведення ідентифікації в режимі відеоконференцзв`язку. Законодавством України не передбачено повноважень органів Пенсійного фонду України або їх посадових осіб здійснювати експертне дослідження документів у такий спосіб, а відтак відповідні висновки є припущеннями, мають суб`єктивний характер та не можуть бути належною правовою підставою для відмови у встановленні особи позивача та поновленні виплати пенсії.
Відповідно до преамбули Закону № 1058-IV він визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом. 
Згідно ч. 1 ст. 47 Закону № 1058-VI пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України незалежно від задекларованого або зареєстрованого місця проживання пенсіонера організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України. 
Таким чином, пенсія є гарантованою державою щомісячною грошовою виплатою, право на отримання якої виникає у особи на підставах та в порядку, визначених Законом № 1058-IV, та підлягає безперервній виплаті після її призначення. Обов`язок щодо забезпечення своєчасної та повної виплати пенсії покладається на органи Пенсійного фонду України. Відповідно, припинення або відмова у поновленні виплати пенсії допускається виключно у випадках та порядку, прямо передбачених законом, за наявності належних правових підстав. 
Суд зазначає, що поновленням виплати пенсії позивачу відповідачем у лютому 2026 року на підставі рішення від 24.02.2026, з урахуванням повторної заяви позивача, не свідчить про правомірність спірного рішення від 30.12.2025. 
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про протиправність спірного рішення та наявність підстав для його скасування, внаслідок чого в цій частині позовні вимоги позивача задовольняються.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області поновити виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з дати її припинення та здійснити виплату належних, але не виплачених сум пенсії за весь період незаконного припинення, суд зазначає наступне.
У лютому 2026 року, на підставі рішення від 24.02.2026, Головним управлінням поновлено нарахування та виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2025 з урахуванням вимог пункту 14 4 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058. Головним управлінням здійснено нарахування ОСОБА_1 поточної пенсії у розмірі 25950,00 грн та заборгованості з пенсії за період з 01.12.2025 по 28.02.2026 у сумі 75510,00 грн на поточний рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк». Виплата зазначених коштів ОСОБА_1 буде здійснена у березні 2026 року в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат на поточний рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк».
Отже, на час ухвалення судом рішення нарахування та виплата пенсії позивачу вже поновлені, внаслідок чого у суду відсутні підстави для судового захисту позивача в цій частині. Таким чином, в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з дати її припинення суд відмовляє. 
Щодо здійснення виплати належних, але не виплачених сум пенсії за весь період припинення, суд зазначає, що станом на 20 березня 2026 року, на час ухвалення рішення, відповідачем не надано доказів виплати заборгованості позивачу за період з 01.12.2025 по 28.02.2026 у сумі 75510,00 грн, внаслідок чого в цій частині позовні вимоги судом задовольняються з частковим виходом за межі позовних вимог з урахування встановлених фактичних обставин справи під час розгляду справи. 
Згідно з нормами частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з частиною 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1,8 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Як вбачається з матеріалів справи за подання адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у сумі 1064,96 грн.
Таким чином, суд вважає за можливе покласти судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи, на відповідача, оскільки спір виник внаслідок його неправильних дій.
Враховуючи наведене вище, судовий збір у сумі 1064,96 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача. 
Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3 ЄДРПОУ 13486010) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 30.12.2025 № 054450002571, яким ОСОБА_1 , відмовлено у поновленні виплати пенсії.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (адреса 84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3 ЄДРПОУ 13486010) здійснити ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) виплату заборгованості з пенсії за період з 01.12.2025 по 28.02.2026 у сумі 75510,00 грн. (сімдесят п`ять тисяч п`ятсот десять гривень). 
В іншій частині позовних вимог у задоволенні відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (ЄДРПОУ 13486010, юридична адреса: 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, площа Соборна, буд. 3) на користь ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1064 грн. 96 коп. (одна тисяча шістдесят чотири гривні 96 копійок). 
Рішення ухвалене та повне судове рішення складене 20 березня 2026 року. 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Смагар