ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
65618, м. Одеса, просп. Шевченка, 29, тел.: (0482) 307-983, e-mail: inbox@od.arbitr.gov.ua
веб-адреса: http://od.arbitr.gov.ua
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
РІШЕННЯ
"17" березня 2026 р.	м. Одеса 	Справа № 916/4607/25	

За позовом: Фізичної особи-підприємця Кугач Альони Петрівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )
До відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроквадрат» (65029, м. Одеса, вул. Олексія Маркевича (стара назва Князівська), буд. 32, код ЄДРПОУ 42895712)
про стягнення
Суддя Рога Н.В.
Секретар с/з Граненко М.М.

Представники сторін:

Від позивача: Судак Дмитро Григорович - на підставі ордера серії СВ №1157514 від 20.01.2026.
Від відповідача: не з`явився.

СУТЬ СПОРУ: Фізична особа-підприємець Кугач Альона Петрівна ( далі - ФОП Кугач А.П.) звернулась до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю (далі - ТОВ) «Агроквадрат» про стягнення заборгованості за Договором-заявкою на транспортне перевезення вантажу №1 від 08.11.2024 р. у розмірі 40 000 грн, інфляційних втрат у розмірі 3 138 грн 64 коп., 3% річних у розмірі 1 166 грн 73 коп. 
Ухвалою суду від 21.11.2025 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/4607/25, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, судове засідання призначено на 16.12.2025р. Ухвалою суду від 16.12.2025р. повідомлено сторін про призначення судового засідання на 08.01.2026 р. Ухвалою суду від 08.01.2026р. відкладено судове засідання на 29.01.2026 р. Ухвалою суду від 29.01.2026р. судове засідання відкладено на 19.02.2026р. Ухвалою суду від 19.02.2026 р. повідомлено сторін про призначення судового засідання на 12.03.2026р. Ухвалою суду від 12.03.2026р. оголошено перерву в судовому засіданні на 17.03.2026р.
Суд вважає за необхідне також зауважити, що ч. 4 ст.11 ГПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Закон України Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Згідно пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово у своїх рішеннях указував на необхідність дотримання судами держав - учасниць Конвенції принципу розгляду справи судами впродовж розумного строку. Практика ЄСПЛ із цього питання є різноманітною й залежною від багатьох критеріїв, серед яких складність прави, поведінка заявника, судових та інших державних органів, важливість предмета розгляду та ступінь ризику терміну розгляду для заявника тощо (пункт 124 рішення у справі «Kudla v. Poland» заява № 30210/96, пункт 30 рішення у справі «Vernillo v. France» заява №11889/85, пункт 45 рішення у справі «Frydlender v. France» заява №30979/96, пункт 43 рішення у справі «Wierciszewska v. Poland» заява №41431/98, пункт 23 рішення в справі «Capuano v. Italy» заява №9381/81 та ін.).
Зокрема, у пункті 45 рішення у справі Frydlender v. France (заява № 30979/96) ЄСПЛ зробив висновок, згідно з яким «Договірні держави повинні організувати свої правові системи таким чином, щоб їх суди могли гарантувати кожному право на остаточне рішення протягом розумного строку при визначенні його цивільних прав та обов`язків.
У ГПК України своєчасність розгляду справи означає дотримання встановлених процесуальним законом строків або дотримання «розумного строку», під яким розуміється встановлений судом строк, який передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.
Таким чином, у процесуальному законодавстві поняття «розумний строк» та «своєчасний розгляд» застосовуються у тотожному значенні, зокрема, у розумінні найкоротшого із строків, протягом якого можливо розглянути справу, повно та всебічно дослідити подані сторонами докази, прийняти законне та обґрунтоване рішення. Поняття «розумний строк» вживається не лише у відношенні до дій, що здійснюються судом (розгляд справи, врегулювання спору за участю судді), але й також для учасників справи. 
При цьому, вимогу стосовно розумності строку розгляду справи не можна ототожнити з вимогою швидкості розгляду справи, адже поспішний розгляд справи призведе до його поверховості, що не відповідатиме меті запровадження поняття «розумний строк».
Враховуючи викладене, матеріали справи, суд вважає, що у даному випадку справу було розглянуто у розумні строки.

Позивач -ФОП Кугач А.П., підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. 
Відповідач - ТОВ «Агроквадрат», своїм правом на захист не скористався, відзиву на позовну заяву не надав.
Ухвали по справі направлялись відповідачу на його поштову адресу, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, однак повернулась з відміткою Укрпошти «адресат відсутній».
В ухвалі від 16.01.2023р. у справі №916/3670/21 Верховний Суд зазначив, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним. При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (Суд враховує висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018р. у справі №800/547/17 (П/9901/87/18), провадження №11-268заі18).
Крім того, Господарським судом Одеської області розміщувались публікації щодо розгляду справи на офіційному сайті судової влади в мережі Інтернет.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що ним вчинено всі можливі дії щодо належного повідомлення відповідача про дату, місце та час судових засідань.
Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Позивач по справі зазначає, що 08.11.2024 р. між ФОП Кугач А.П. (Перевізник) та ТОВ «Агроквадрат» (Замовник) був укладений договір заявка на транспортне перевезення вантажу №1, відповідно до якого Перевізник зобов`язується надати Замовнику автотранспортні послуги (послуги з перевезення вантажів), пристосованим для перевезення замовленого для перевезення вантажу транспортними засобами (автомобілями) в період цього договору, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Перевізнику зазначені вище послуги на умовах цього договору. 
Маршрут перевезення: с. Пустоварівка (Київська обл.) - м. Каменець-Подільський (Хмельницька обл.) - с. Хотинівка (Носівський р-н, Чернігівська обл.). Ціна та порядок оплати: 40 000,00 грн, безготівковий розрахунок з ПДВ.
Позивач стверджує, що на виконання факту здійснення перевезення вантажу було оформлено товарно- транспортну накладну №982290 від 08.11.2024 р. та товарно-транспортну накладну №46 від 11.08.2024р.
Відповідно до умов Договору ціна послуг, що надаються за цим договором, погоджується сторонами додатково. Замовник оплачує Перевізнику надані послуги протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання Акту приймання наданих послуг на підставі виставленого рахунку шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Перевізника в банківській установі.
Як зазначає позивач, на виконання умов вищезазначеного Договору між Перевізником та Замовником був укладений Акт про надання послуг №242 від 12.11.2024 р., відповідно до якого Перевізником були надані транспортні послуги вантажним автомобілем SCANIA НОМЕР_2 / BENALU НОМЕР_3 за маршрутом: с. Пустоварівка (Київська обл.) - м. Каменець-Подільський (Хмельницька обл.) - с. Хотинівка (Носівський р-н, Чернігівська обл.).
Загальна вартість наданих послуг згідно Акту про надання послуг №242 від 12.11.2024 р. становить 40 000 грн, в тому числі ПДВ 6 666 грн 67 коп. 
Позивач відмітив, що Перевізником був наданий Замовнику рахунок на оплату №242 від 12.11.2024р. на суму 40 000 грн, в тому числі ПДВ 6 666 грн 67 коп. 
На твердження позивача, на станом на дату подачі позову до суду Замовником не виконано взяті на себе зобов`язання з оплати транспортних послуг Перевізнику, у зв`язку з чим існує заборгованість Замовника перед Перевізником за надані транспортні послуги у сумі 40 000 грн. 
Позивач зазначає, що крім безумовної сплати боргу за надані транспортні послуги у сумі 40 000 грн, на підставі п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України за прострочення оплати транспортних послуг Замовник повинен сплатити Перевізнику інфляційні втрати у розмірі 3 138 грн 64 коп. та 3% річних у розмірі 1 166 грн 73 коп.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на ст. ст. 530, 625, 909, 916 Цивільного кодексу України.
Відповідач відзиву на позовну заяву не надав.
Розглянув матеріали справи, заслухав пояснення представника позивача, судом встановлено, що між ФОП Кугач А.П. (Перевізник) та ТОВ «Агроквадрат» (Замовник) був укладений договір-заявка на транспортне перевезення вантажу №1 від 08.11.2024р. (далі-Договір). 
Згідно з ч. 1 ст. 909 Цивільного кодексу України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.
Згідно ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію: передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо, або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
У ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. 
Згідно ст. 627 Цивільного кодексу України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Згідно умов Договору Місце завантаження: с. Пустоварівка (Київська обл). Дата завантаження - 08-09.11.2024р.; Місце розвантаження: м. Каменець-Подільський (Хмельницька обл) - с. Хотинівка (Носівський р-н, Чернігівська обл).; Дата розвантаження - 09.-10.11.2024р.; Найменування вантажу: вапно-гранульоване, вага - 25т, тип пакування - б/б.; Тип та марка машини: спеціалізований вантажний сідловий тягач SCANIA НОМЕР_2 .; Тип та марка причепа: спеціалізований напівпричіп н/пр-самоскид BENALU НОМЕР_3 .
У Договорі сторони погодили вартість перевезення - 40 000 грн, термін та порядок оплати - «безготівковий розрахунок 3 дні по оригіналах підписаних документів».
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання факту здійснення перевезення вантажу було оформлено товарно- транспортну накладну №982290 від 08.11.2024 р. та товарно-транспортну накладну №46 від 11.08.2024 р.
Також, згідно з Актом про надання послуг №242 від 12.11.2024р., на підставі Договору на транспортне перевезення вантажу №1 від 08.11.2024р., Виконавцем були виконані наступні роботи (надані такі послуги): транспортні послуги вантажним автомобілем SCANIA НОМЕР_2 / НОМЕР_3 за маршрутом с. Пустоварівка (Київська обл.) - м. Каменець-Подільський (Хмельницька обл.) - с. Хотинівка (Носівський р-н, Чернігівська обл.) загальною вартістю 40 000 грн, в тому числі ПДВ 6 666 грн 67 коп. Також, зазначено, що розрахунковим документом є рахунок на оплату №242 від 12.11.2024р. на суму 40 000 грн, в тому числі ПДВ 6 666,67 грн.
Господарський суд зазначає, що Договір-заявку на транспортне перевезення вантажу №1 від 08.11.2024р. та Акт про надання послуг №242 від 12.11.2024р. підписано сторонами та скріплено печатками без зауважень.
Отже, як вбачається з матеріалів справи, позивачем виконано свої зобов`язання за Договором в повному обсязі.
За приписами ст. 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлений договором. 
Як вже зазначалось вище, у Договорі сторони погодили термін та порядок оплати - безготівковий розрахунок протягом 3-х днів по оригіналах підписаних документів.
Водночас, ТОВ «Агроквадрат» свої зобов`язання щодо оплати вартості наданих послуг не виконало, у зв`язку із чим за ним утворилася заборгованість у розмірі 40 000 грн.
Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати свої зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. 
Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язання встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). 
Статтею 610 Цивільного кодексу України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
За таких обставин, обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи та такою, що підлягає задоволенню є вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 40 000 грн.
Щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає, що за приписами ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Перевірив наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок 3% річних та інфляційних втрат судом встановлено, що він є правильним і стягненню з відповідача підлягають 3% річних у розмірі 1 166 грн 73 коп. та інфляційні втрати у розмірі 3 138 грн 64 коп.
Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Відповідно до ч.3 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. 
За приписами ч.1 ст.73 цього Кодексу доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
При цьому, відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
За приписами ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 
Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010р. у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
У справі "Трофимчук проти України" (№4241/03, §54, ЄСПЛ, 28.10.2010р.) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.
Враховуючи задоволення позовних вимог, витрати по сплаті судового збору слід покласти на відповідача у відповідності до положень ст.129 ГПК України.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовну заяву Фізичної особи-підприємця Кугач Альони Петрівни до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроквадрат» про стягнення за Договором-заявкою на транспортне перевезення вантажу №1 від 08.11.2024 р. заборгованості у розмірі 40 000 грн, інфляційних втрат у розмірі 3 138 грн 64 коп., 3% річних у розмірі 1 166 грн 73 коп. - задовольнити повністю.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агроквадрат» (65029, м. Одеса, вул. Олексія Маркевича, буд. 32, код ЄДРПОУ 42895712) на користь Фізичної особи-підприємця Кугач Альони Петрівни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за Договором-заявкою на транспортне перевезення вантажу №1 від 08.11.2024 р. заборгованість у розмірі 40 000 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 138 грн 64 коп., 3% річних у розмірі 1 166 грн 73 коп. та витрати на оплату судового збору у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 20 днів з дня його проголошення (підписання).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Повне рішення складено 23 березня 2026 р.

Суддя Н.В. Рога