ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

09 квітня 2026 року 	м.Суми	

Справа №587/23/24 
Номер провадження 22-ц/816/106/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),
суддів - Криворотенка В. І. , Щербаченко М. В. 
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 
на рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 лютого 2025 року у складі судді Степаненка О.А., ухваленого в м. Суми, 
в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів на дитину,

в с т а н о в и в :

У січні 2024 року ОСОБА_2 , діючи через свого представника – адвоката Мовчана Р.А., звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Сумського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2021 року з ОСОБА_1 на її користь на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/5 частини від всіх видів його доходів, на стягнення аліментів в розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 
Свої вимоги мотивувала тим, що вони з відповідачем ОСОБА_1 мають спільну дитину – дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2014 року з ОСОБА_1 на її користь стягнуто аліменти у розмірі 400 грн 00 коп., щомісячно, на утримання дочки, починаючи стягнення з 20 листопада 2014 року. У подальшому, рішенням Сумського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2021 року, змінено спосіб стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/5 частину з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання законної сили даним рішенням і до повноліття дитини. 
Вказує на те, що з часу ухвалення попереднього судового рішення про зміну способу стягнення аліментів, поліпшилося матеріальне становище відповідача, а саме помер його батько, який перебував на утриманні ОСОБА_1 , тоді як їх спільна дитина потребує більшого розміру аліментів. 
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 11 лютого 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.
Змінено розмір стягуваних аліментів і стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання законної сили даним рішенням, і до повноліття дитини.
Відкликано з виконавчої служби виконавчий лист № 587/1400/21 виданий Сумським районним судом Сумської області на підставі рішення від 22 жовтня 2021 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 , 1211 грн 20 коп. судового збору в дохід держави.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими та невідповідність висновків, викладених у рішення суду першої інстанції, обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 
Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції, в порушення норм процесуального права, відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі, з підстав перебування його у лавах Збройних Сил України, на підтвердження чого були надані відповідні докази. 
Зазначає, що стороною позивача не було надано доказів на підтвердження покращення його майнового стану. Звертає увагу на те, що підвищення сум стягуваних з нього аліментів мало тимчасовий характер та був пов`язаним з тим, що він в період з жовтня 2022 року до лютого 2023 року приймав безпосередню участь у бойових діях. 
Вказує на збільшення розміру його витрат, як на утримання дружини та дочки, а також на додаткове екіпірування та на придбання паливно-мастильних матеріалів і проведення ремонту автомобіля. 
Посилається також і на погіршення його стану здоров`я, що підтверджується довідкою ВЛК від 04 лютого 2025 року №3454. 
Позивачем у визначений апеляційним судом строк відзиву на апеляційну скаргу подано не було. 
Колегія суддів не вбачає підстав для врахування пояснень представника позивача – адвоката Мовчана Р.А., адже не було надано доказів надсилання цих пояснень відповідачу. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України, в порядку спрощеного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Враховуючи, що предметом спору у даній справі є збільшення розміру аліментів, ціна позову є меншою тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
У справі, що переглядається, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільну дочку – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.11). 
Заочним рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 грудня 2014 року стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 400 грн щомісячно, до повноліття, починаючи стягнення з 20 листопада 2014 року та аліменти сплачувати матері дитини ОСОБА_2 . 
Рішенням Сумського районного суду Сумської області № 587/1400/21 від 22 жовтня 2021 року змінено спосіб стягнення аліментів та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/5 частину з усіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання законної сили даним рішенням, і до повноліття дитини. Відкликано з виконавчої служби судовий наказ № 591/8713/14-ц виданий Зарічним районним судом м. Суми на підставі рішення від 22 грудня 2021 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 (а.с.15-18).
Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги позивача про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини, його гармонійного розвитку. У будь-якому випадку, відповідно до ч. 3 ст.181СК України право обирати та змінювати спосіб стягнення аліментів на утримання дітей належить їх стягувачу. Суд першої інстанції визнав доведено представником позивача покращення матеріального стану відповідача. 
Разом з тим суд прийняв до уваги, що відповідач призваний до лав Збройних Сил України за мобілізацією і по теперішній час перебуває на військовій службі, брав участь у безпосередніх бойових діях у гарячих точках у результаті чого погіршився його стан здоров`я і на підставі ВЛК він признаний обмежено придатним до військової служби.
Позивачем належними та допустимими доказами не підтверджено що відповідач має змогу сплачувати аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходу(заробітку), щомісячно до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов до висновку, що стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу(заробітку), щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Проте, з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може так як вони не відповідають вимогам закону та обставинам справи. 
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно з частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.
Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.
При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Проте, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.
Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № № 682/2454/22 (провадження № 61-10748св23).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 просила змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Сумського районного суду Сумської області з 22 жовтня 2021 року з 1/5 частини на 1/3 частину від доходів.
Способи стягнення аліментів, які стягуються за рішенням суду, визначені у ч. 3 ст. 181 ЦПК України, якими є тверда грошова сума та частка від доходів платника податків. 
Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 22 жовтня 2021 руку, яке постановою Сумського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року залишено без змін, вже було змінено спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від доходів ОСОБА_1 . 
Таким чином, незважаючи на те, що позивачкою ставиться питання про зміну способу стягнення аліментів, однак її вимоги фактично зводяться до збільшення присудженого до стягнення розміру аліментів, з 1/5 частини на 1/3 частину від усіх видів його доходу, а тому доведенню підлягає істотне покращенням матеріального становища платника аліментів або зміна його сімейного становища, що призвело до покращення його майнового становища з часу ухвалення Сумським районним судом Сумської області рішення від 22 жовтня 2021 року.
Змінюючи спосіб стягнення ОСОБА_1 аліментів та присуджуючи до стягнення з нього аліменти в розмірі 1/5 частини від всіх його доходів, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_1 є на утриманні малолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дружина, яка перебуває в декретній відпустці за дитиною до трьох років та батько. 
Звертаючись до суду з позовом, як на підставу для збільшення присудженого до стягнення розміру аліментів з 1/5 частини до 1/3 частини, ОСОБА_2 вказувала на те, що помер батько відповідача, у зв`язку з чим його майовий стан покращився.
Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги та збільшуючи розмір аліментів, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 до частини, суд першої інстанції не взяв до уваги те, що у відповідача на утриманні перебуває ще одна малолітня дитина, а також погіршення стану здоров`я, у зв`язку з чим він проходить періодичні лікування, що підтверджується наданими виписними епікризами та довідкою військово-лікарської комісії (а.с. 82-86).
З наданого розрахунку заборгованості зі сплати аліментів станом на 01 листопада 2024 року вбачається, розмір отримуваних відповідачем доходів не є сталим. Більш того, що у зв`язку зі збільшення розміру отримуваних відповідачем доходів, відповідно збільшилися і відраховані з нього суми аліментів на утримання дочки. 
Доказів на підтвердження того, що розмір стягуваних з відповідача аліментів на утримання спільної дочки сторін не є достатніми, зважаючи на те, що обов`язок утримувати дитину покладено на обох із батьків, позивачем та її представником суду надано не було. 
Таким чином, зважаючи на те, що у справі не зібрано достатньо доказів на підтвердження істотного покращення майнового становища позивача, перебування у нього на утриманні малолітньої дитини від іншого шлюбу, а також стан здоров`я відповідача, колегія суддів за наслідками апеляційного, не встановила існування обставин, передбачених ст. 192 СК України для збільшення розміру присуджених до стягнення з відповідача аліментів, відтак у задоволенні позовних вимог слід відмовити. 
Щодо доводів апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, то колегія суддів звертає увагу на те, що дійсно згідно з пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Тобто, процесуальний закон пов`язує необхідність зупинення провадження у справі з фактом перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.
Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що перебування відповідача в лавах Збройних Сил України не стало перешкодою для подання відзиву на позовну заяву та доказів на спростування доводів позивача, відтак його право, як відповідача, не було порушено. 
За таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. 
Враховуючи те, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а від сплати судового збору позивачка відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена, а тому ОСОБА_1 належить компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір в сумі 1453 грн 44 коп., сплачений ним за апеляційне оскарження рішення суду. 
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376 ч. 1 п. 4; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 задовольнити.
Рішення Сумського районного суду Сумської області від 11 лютого 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення. 
Відмовити у задоволенні позову  ОСОБА_2 . 
Компенсувати  ОСОБА_1  за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судовий збір в сумі 1453 гривні 44 копійок, сплачений ним за апеляційне оскарження рішення суду. 
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -  	О. І. Собина	

Судді: В. І. Криворотенко 

М. В. Щербаченко