Справа №751/369/26 
Провадження №2/751/1098/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2026 року       місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Деркача О. Г. 
при секретарі Курач В. С. 
за участю представника позивача – адвоката Коваленко А.С., третьої особи - приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу - Костенко І.М., 
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в місті Чернігові позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Костенко Ірина Михайлівна; ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, 

Встановив:
09.01.2026 року, через систему «Електронний суд», представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Коваленко А.С. звернулася до Новозаводського районного суду міста Чернігова з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Костенко І.М.; ОСОБА_3 про визнання заповіту, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костенко І.М., за реєстровим номером №622 недійсним.
В обгрунтування позовних вимог зазначає, що позивач є опікуном над недієздатним ОСОБА_4 (рідний дядько позивача), на підставі рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова суду від 15.10.2024 року. Недієздатний ОСОБА_4 є особою з інвалідністю першої групи з дитинства, безстроково та потребує догляду та нагляду, що підтверджується відповідними документами. Посилається, що протягом всього життя до 2024 року будучи зареєстрованими за однією адресою та проживаючи разом зі своїм сином, такий догляд за ОСОБА_4 здійснювала його мати, ОСОБА_5 (баба позивача). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла і на даний час догляд за недієздатним ОСОБА_4 здійснює позивач, який рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.10.2024 року був призначений його опікуном. Вказаним вище рішенням суду встановлено, що згідно висновку судово-психіатричного експерта №207 від 02.05.2024 року, у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлені ознаки помірної розумової відсталості (F1 за Міжнародною Кваліфікацією Хвороб 10-го перегляду). У ОСОБА_4 , виявлений хронічний, стійкий психічний розлад у вигляді помірної розумової відсталості(F1 за Міжнародною Кваліфікацією Хвороб 10-го перегляду), внаслідок якого він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Вказує, що ОСОБА_4 є власником 1/3 частки квартири за адресою: АДРЕСА_1 . У липні 2025 року позивачу стало відомо про наявність заповіту, відповідно до змісту якого ОСОБА_4 заповів належну йому на праві власності частку в квартирі за вказаною вище адресою на користь відповідача. Звертає увагу, що ОСОБА_2 у родинних відносинах з недієздатним ОСОБА_4 не перебуває. Посилається, що між матір`ю недієздатного ОСОБА_4 – ОСОБА_5 , матір`ю відповідача та відповідачем була домовленість, за якою останні мали здійснювати догляд за нею, за що ОСОБА_5 обіцяла залишити у власність свою частину квартири, а також хотіла, щоб на цих же умовах відповідачем здійснювався догляд і за її сином ОСОБА_4 . Родина ОСОБА_6 вважала, що було оформлено договір довічного утримання ОСОБА_4 після смерті ОСОБА_5 . Проте, відповідач повідомив, що можливості здійснювати догляд за недієздатним ОСОБА_4 у нього не має, прав на частину квартири, що належить недієздатному він заявляти не буде. Стверджує, що дядько позивача ОСОБА_4 з дитинства має хронічне психічне захворювання, постійно перебуває на обліку у лікаря-психіатра, унаслідок чого не здатен був розуміти значення своїх дій та керувати такими діями під час підписання оспорюваного заповіту, а тому заповіт на підставі ст.255 ЦК України підлягає визнанню недійсним. 
Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 18.02.2026 року, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання, витребувано у приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Костенко Ірина Михайлівна належним чином завірену копію заповіту, посвідченого 10.09.2021 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костенко І.М., зареєстрованого в реєстрі за №622, про засвідчення волевиявлення громадянина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), щодо розпорядження належним йому майном та витяг з реєстру для реєстрації нотаріальної дії (посвідчення вказаного заповіту); витребувано у КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради, всі наявні документи про стан здоров`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса проживання: АДРЕСА_1 ) (за наявності). (а.с.35-36)
На виконання вказаної ухвали суду, 18.02.2026 року з КНП «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» Чернігівської обласної ради надішли (для огляду) амбулаторні картки та акти огляду МСЕК в амбулаторне психіатричне відділення ЦМЗ, вул.І.Мазепи,3 м.Чернігів, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 02.03.2026 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костенко І.М. надано копію посвідченого заповіту від 10.09.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №622 та копію витягу із реєстру для реєстрації нотаріальних дій від 10.09.2021 року, надано письмові пояснення щодо предмету спору, в яких зазначає, що посвідчення нею спірного заповіту сумніви, щодо обсягу цивільної дієздатності ОСОБА_4 у неї не виникали, було встановлено наміри ОСОБА_4 щодо вчинення нотаріальної дії, останній наполіг саме на посвідченні заповіту відносно частки квартири, що належала йому, бажав залишитися власником майна, що йому належить і розумів, що заповіт це його розпорядження на випадок смерті, що даний документ породжує правові наслідки тільки після його смерті, тобто, вступає в силу лише після його смерті, що заповіт спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у спадкоємця. Волевиявлення заповідача, ОСОБА_4 було вільним і відповідало його внутрішній волі. Текст заповіту ОСОБА_4 підписав особисто, що відповідає ст.45 Закону України «Про нотаріат». Вважає, що підстави щодо визнання заповіту посвідченого 10.09.2021 року нею за реєстровим №622 недійсним з підстав, що ОСОБА_4 в момент посвідчення заповіту не здатен був розуміти значення своїх дій та керувати такими діями, відсутні. 
Позивач ОСОБА_1 в підготовче судове засідання не з`явився, про час, місце та дату судового засідання повідомлений належним чином. Заяви, клопотання до суду не надходили.
Третя особа - ОСОБА_3 , в підготовче судове засідання не з`явився, про судове засідання повідомлений належним чином. Заяви, клопотання до суду не надходили. 
Відповідач ОСОБА_2 , в підготовче судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про визнання позову, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти скасування заповіту, складеного ОСОБА_4 на його користь. Повідомляє, що йому відомо, що ОСОБА_4 на даний час визнаний недієздатним. Зазначає, що з матір`ю ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у нього була домовленість про здійснення ним догляду за нею, на що остання склала на його користь заповіт на належну їй частину квартири. Також, на його користь, за проханням ОСОБА_5 , її сином ОСОБА_4 було складено заповіт, на належну йому частини квартири. Вважає, що на даний час у нього перед ОСОБА_7 не має жодних зобов`язань, а тому просить скасувати складений на його користь заповіт. Претензій до позивача не має. Просить справу розглядати без його участі. 
Представник позивача – адвокат Коваленко А.С. в підготовчому судовому засіданні позов підтримала, просила скасувати заповіт складений 10.09.2021 року недієздатним ОСОБА_4 на користь відповідача, оскільки останній визнав позов у повному обсязі. Враховуючи визнання відповідачем позову, проти розгляду справи в підготовчому судовому засіданні не заперечувала.
Третя особа - приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Костенко І.М. в підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти скасування заповіту з підстав визнання відповідачем позову. При цьому підтримала подані нею письмові пояснення щодо предмету спору. Не заперечувала проти розгляду справи в підготовчому судовому засіданні.
Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.
Вислухавши учасників справи, що з`явилися, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову в частині скасування заповіту не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступник підстав.
Судом встановлено, що рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 15.10.2024 року у справі №751/9046/23, визнано ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Чернігів, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 - недієздатним. Встановлено над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опіку. Призначено опікуном над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , уродженця м. Чернігова, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 . (а.с.11-12)
ОСОБА_4 є власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується, копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.01.2012 року виданого Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради,, витягом про державну реєстрацію прав №325883086 від 17.01.2012 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №441600406 від 01.09.2025 року. (а.с.17,18, 21)
10.09.2021 року ОСОБА_4 склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за №622, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костенко І.М., відповідно до якого, «на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження: належну мені на праві власності частку у праві власності на квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 та речі домашнього обіходу та вжитку, що знаходяться у вищезгаданій квартирі заповідаю – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ». (а.с.22) 
Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно норм статей 12, 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
За ст. 1233 ЦК України заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин (ч.1 ст. 1235 ЦК України).
Згідно з ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.
Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК України. Заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 1248 ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.17 Постанови № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», право на пред`явлення позову про недійсність заповіту виникає лише після смерті заповідача.
Заповіт, складений особою, яка не мала на це права, зокрема, недієздатною, малолітньою, неповнолітньою особою (крім осіб, які в установленому порядку набули повну цивільну дієздатність), особою з обмеженою цивільною дієздатністю, представником від імені заповідача, а також заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.
За вимог ч. 1 ст. 1234 Цивільного кодексу України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Вчинення заповіту через представника не допускається.
Відповідно до статті 1257 Цивільного кодексу України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.
Стаття 1257 ЦК України передбачає вичерпний перелік підстав для визнання заповіту недійсним, в якій передбачено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Таке ж положення міститься і у частині 3 статті 203 ЦК України.
Отже, заповіт, як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів. Недійсними є заповіти: 1) в яких волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі; 2) складені особою, яка не мала на це права (особа не має необхідного обсягу цивільної дієздатності для складання заповіту); 3) складені з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення (відсутність нотаріального посвідчення або посвідчення особами, яке прирівнюється до нотаріального, складання заповіту представником, відсутність у тексті заповіту дати, місця його складання тощо).
Зі змісту наведених норм вбачається, що дійсним, тобто таким, що відповідає вимогам закону є заповіт, який посвідчений уповноваженою особою, яка мала на це право в силу закону, відсутні порушення його форми та посвідчення, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі (правова позиція Верховного суду, викладена у постанові від 15 травня 2019 року у справі № 515/1104/17).
Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується наданими матеріалами справи, на час складання спірного заповіту ОСОБА_4 був дієздатним, сумніви щодо обсягу цивільної дієздатності ОСОБА_4 у нотаріуса не виникали, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало його волі, а тому обставини, щодо визнання спірного заповіту недійсним із підстав, що ОСОБА_4 в момент підписання заповіту не здатен був розуміти значення своїх дій та керувати такими діями, суд не розглядає. 
При цьому, суд звертає увагу, що статтею 1254 ЦК України, визначено, право заповідача на скасування та зміну заповіту, зокрема, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Скасування заповіту, внесення до нього змін провадяться заповідачем особисто. 
Відповідно до ч.2 ст.255 ЦК України, у разі наступного визнання фізичної особи, яка вчинила правочин, недієздатною позов про визнання правочину недійсним може пред`явити її опікун.
ОСОБА_8 , який склав 10.09.2021 року на користь відповідача спірний заповіт, станом на час звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом визнаний судом недієздатним, а тому в силу своєї цивільної недієздатності не може скасувати заповіт особисто. 
Позивач є опікуном над недієздатним ОСОБА_1 , а тому як опікун в силу ч.2 ст.225 ЦК України, з приводу чинності правочину вчиненого ОСОБА_1 , є належним позивачем у даній справі.
Відповідач, визнав позовні вимоги, в своїй заяві зазначив, що не заперечує проти скасування спірного заповіту, будь-яких майнових претензій до позивача не має. Зазначив, що йому відомо, що ОСОБА_1 має інвалідність першої групи з дитинства і на даний час визнаний недієздатним.
Проте, позивач в силу ст.1234 ЦК України не може скасувати в порядку передбаченому ст.1254 ЦК України спірний заповіт, оскільки скасування заповіту, повинно здіснюватись заповідачем особисто, а останній визнаний недієздатним. 
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач, як опікун ОСОБА_4 в силу ст. 1234 ЦК України не може скасувати в порядку передбаченому ст.1254 ЦК України спірний заповіт, оскільки заповідач визнаний недієздатним, а тому даний спір має бути вирішений в судовому порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно із ч.ч. 1, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. 
Вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, закріплено, що під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.
Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, враховуючи вищевикладене, визнання відповідачем позову, відсутність у останнього майнових претензій до позивача, оцінивши зібрані докази у сукупності з правовими нормами, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відповідно до положень статті 265 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання про судові витрати.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати, які відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується.
Керуючись ст.ст. 5, 12, 76-81, 89, 200, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Костенко Ірина Михайлівна; ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним – задовольнити.
Визнати недійсним заповіт, посвідчений 10 вересня 2021 року приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Костенко Іриною Михайлівною та зареєстрованого в реєстрі за №622, за змістом якого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належну йому на праві власності частку у праві власності на квартиру, що розташована в АДРЕСА_1 та речі домашнього обіходу та вжитку, що знаходяться у вищезгаданій квартирі заповів – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Рішення може бути оскаржене до Чернігівського апеляційного суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну і резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд м. Чернігова.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_4 ), РНОКПП НОМЕР_2 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_5 ), РНОКПП НОМЕР_3 .
Треті особи: 
Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Костенко Ірина Михайлівна (юридична адреса: 14000, місто Чернігів, вул.Шевченка, буд.5, к. 118); 
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (адреса місця реєстрації: АДРЕСА_6 )

Повний текст рішення суду виготовлений 27.03.2026 року. 

Головуючий - суддя О. Г. Деркач