Справа № 309/4331/25
Провадження № 2-а/309/87/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року м. Хуст

Хустський районний суд Закарпатської області
у складі: головуючого судді - Довжанин М.М.
за участю секретаря судового засідання Драб Н.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хуст адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся у суд із адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Позовна заява обґрунтована тим, що 01.12.2025 він звернувся до Хустського районного відділу ДВС із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, відкритого стосовно нього, а саме ВП №79650302, яке відкрито 21.11.2025 на підставі постанови №1112-1, виданої 23.05.2025 ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення з нього штрафу в розмірі 17000 грн. На момент пред`явлення постанови до виконання сума штрафу подвоєна і становить 34000 грн. Постанова датується 23.05.2025 року, проте відсутні докази належного вручення чи отримання позивачем постанови про накладення адміністративного стягнення №1112-1 від 23.05.2025. Зі змісту постанови №1112-1 вбачається, що він нібито не пред`явив військо-облікові документи на вимогу працівника ІНФОРМАЦІЯ_3 . Однак наведене не відповідає дійсності. 22.05.2025 його зупинили працівники ІНФОРМАЦІЯ_4 на блокпості, де він пред`явив їм військо-обліковий документ «Резерв+». Однак, через сумніви щодо наявних підстав для відстрочки, його було доставлено працівниками ІНФОРМАЦІЯ_4 та поліцейськими до самого ІНФОРМАЦІЯ_5 . Там перевірили його документи, надані ним докази про підстави відстрочки, та направили на ВЛК у м.Тячів, де визнали його придатним до служби. Тоді 23.05.2025 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_6 його доставлено до ІНФОРМАЦІЯ_3 , весь пакет документів, який надано було попередньому ІНФОРМАЦІЯ_2 , він пред`явив для ІНФОРМАЦІЯ_3 . 23.05.2025 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 його направили повторно на ВЛК, яке він пройшов, проте результати йому невідомо. Після чого його направили на навчання і на теперішній час він перебуває в складі ЗСУ. Жодних постанов про накладення штрафів того дня або після він не отримував. Жоден протокол чи постанова відносно позивача не складались, йому не роз`яснювалися його права, не вручили копію постанови чи протоколу, він не знав про існування даної постанови. У постанові відсутній його підпис та підписи понятих. У документі зазначено, що позивач відмовився від підпису, однак факт відмови не підтверджено підписами двох понятих. Наведене свідчить про порушення позивачем процедури притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач пред`явив військо-обліковий документ у двох РТЦК – у паперовому та електронному вигляді. В ІНФОРМАЦІЯ_2 він також пред`явив військо-обліковий документ через офіційний застосунок «Резерв+». 
Позивачу копія постанови за місцем проживання не надсилалася. Позивачем не було отримано копію оскаржуваної постанови, що призвело до подвійного штрафу та пропуску строку на оскарження постанови. Днем коли позивачу стало відомо про наявність виконавчого провадження є 01.12.2025 року, коли він вперше прибув до АДРЕСА_1 після його мобілізації до лав ЗСУ у відпустку. Саме тоді він отримав копію постанови №1112-1 від 23.05.2025 року. 
Просить визнати причину пропуску строку для оскарження постанови ІНФОРМАЦІЯ_3 №ІП від 04.02.2025 року поважною і поновити пропущений з поважних причин строк на оскарження постанови.
Позивач з даною постановою не згідний, оскільки остання винесена без достатніх правових підстав та з істотним порушенням його прав, без належних доказів факту правопорушення, вимоги законодавства про мобілізацію позивач не порушував, вважає постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не вчиняв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 210-1 КУпАП, а відповідачем не було належним чином з`ясовано чи було вчинено адміністративне правопорушення. Отже, подія і склад правопорушення відсутні, що відповідно до ст.247 КУпАП є підставою для закриття провадження у справі.
У зв`язку з викладеним позивач просить скасувати постанову №1112-1 про адміністративне правопорушення за ч.3 ст. 210-1 КУпАП від 23.05.2025 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в сумі 17000, 00 гривень.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився. Подав до суду клопотання, згідно якого просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача - ІНФОРМАЦІЯ_1 у судове засідання не з`явився. Через канцелярію суду надав відзив на позовну заяву, згідно якого просив справу розглядати без участі відповідача, в задоволенні позову відмовити. Представником відповідача відзив на позовну заяву обґрунтовано наступним. 23.05.2025 року близько 09 год.27 хв. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було встановлено та особисто підтверджено останнім, що він не має при собі військово-обліковий документ військовозобов`язаного та, відповідно, не може його пред`явити за вимогою уповноваженої особи, про що особисто повідомив у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимогу, передбачену ч.6 с.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 винесено постанову про порушення ОСОБА_1 законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію при вказаних в протоколі обставинах, за що передбачена відповідальність за ч.3 ст.210-1 КУпАП та на нього накладено штраф у розмірі 17000 грн. Наявна відмітка про відмову від отримання копії постанови особою, що притягається до відповідальності. Твердження позивача про те, що він не був повідомлений про накладення на нього штрафу за адміністративне правопорушення є необґрунтованим, оскільки позивач був присутній при складанні протоколу та постанови про накладення на нього штрафу, оскільки висловив усну відмову від підпису та від отримання копій протоколу та постанови, про що свідчать відповідні відмітки. Начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 діяв правомірно, позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, у зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні позовних вимог.
Позивач ОСОБА_1 подав до суду відповідь на відзив, в якому посилається а те, що відзив ІНФОРМАЦІЯ_3 не спростовує доводів позову та не підтверджує правомірність постанови. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що позивач не пред`явив військо-обліковий документ. Відповідачем не надано відео фіксацію, письмові пояснення позивача, пояснення свідків чи інші докази, визначені ст.251 КУпАП. Позивач пред`являв військо-обліковий документ в електронній формі через застосунок «Резерв+», який відповідно до постанови КМУ №559 від 16.05.2024 має таку ж юридичну силу, як і паперовий документ. Вимоги ч.6 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» виконані. 
Відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та додані до неї письмові докази, суд встановив наступні обставини.
Виходячи зі змісту постанови №1112-1 по справі про адміністративне правопорушення за ч.3 ст.210-1 КУпАП, 23.05.2025 року приблизно о 09 год.27 хв. ОСОБА_1 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_3 , де було встановлено та особисто підтверджено останнім, що він не має при собі військово-обліковий документ військовозобов`язаного, та відповідно не може його пред`явити за вимогою уповноваженої особи, про що особисто повідомив у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , чим порушив вимогу, передбачену ч.6 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Отже, громадянин ОСОБА_1 вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.210-1 КУпАП: порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, в особливий період.
До позовної заяви також додано роздруківку з мобільного додатку "Резерв+", при цьому відповідно до даних електронного військово-облікового документа «Резерв+» ОСОБА_1 перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 , вчасно уточнив свої військо-облікові дані (23.05.2025 року), про що є відповідна відмітка.
Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ч.1 ст.287 КУпАП України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено.
Позивач просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 23.05.2025 року, винесену відносно нього начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , за те, що ним порушено вимогу передбачену ч.6 ст. 22 ЗУ Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію".
Статтею 210-1 КУпАП адміністративна відповідальність настає за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Згідно ч.1 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Частиною 3 ст. 210-1 КУпАП передбачено відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період.
Вказана норма є бланкетною, при її застосуванні необхідно використовувати законодавчі акти, які визначають правила військового обліку та запровадження в Україні особливого періоду.
Вирішуючи вказані вимоги слід звернути увагу на те, що відповідно до ст.235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України).
Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Положеннями ч.9 ст.1 ЗУ«Про військовий обов`язок та військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники-особи,які підлягають взяттю на військовий облік; призовники-особи,які взяті на військовий облік; військовослужбовці-особи,які проходять військову службу; військовозобов`язані-особи,які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.
У відповідності до ст. 21 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1487 від 30.12.2022, взяттю на персонально-первинний та персональний військовий облік в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях підлягають громадяни України з числа призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Взяття громадян на персонально-первинний та персональний військовий облік, а також їх виключення з такого обліку здійснюється лише після взяття (зняття, виключення) зазначених громадян на військовий облік (з військового обліку) у відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, органах СБУ, відповідних підрозділах розвідувальних органів.
Згідно ст. 3 зазначеного Порядку для забезпечення військового обліку громадян України використовується Єдиний державний реєстр призовників, військовозобов`язаних та резервістів, який призначений для збирання, зберігання, обробки та використання даних про призовників, військовозобов`язаних та резервістів.
Відповідно до ст.1 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що військовозобов`язані - це особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.
Відповідно до ч. 1 ст.27 ЗУ «Про військовий обов`язок та військову службу» у запас Збройних Сил України та інших військових формувань зараховуються громадяни України, які придатні за станом здоров`я до проходження військової служби в мирний або воєнний час і не досягли граничного віку перебування в запасі. Вони перебувають на військовому обліку в відповідних районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки та відповідних органах інших військових формувань.
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022«Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан, який у подальшому був продовжений Указами Президента України з затвердженням відповідними Законами України.
Згідно положень ст.1 ЗУ «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Таким чином, з 24.02.2022 в Україні діє особливий період.
Указом Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» оголошено про проведення загальної мобілізації, яку в подальшому було продовжено і яка діяла станом на час притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.
Згідно ч. 6 ст.22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у період проведення мобілізації (крім цільової) громадяни України чоловічої статі віком від 18 до 60 років зобов`язані мати при собі військово-обліковий документ та пред`являти його за вимогою уповноваженого представника територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейського, а також представника Державної прикордонної служби України у прикордонній смузі, контрольованому прикордонному районі та на пунктах пропуску через державний кордон України.
Згідно з ст. 49 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період» у період проведення мобілізації (крім цільової) уповноважені представники територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейські, а також представники Держприкордонслужби мають право вимагати у громадян чоловічої статі віком від 18 до 60 років військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі) разом з документом, що посвідчує особу.
Відповідно до ст.ст. 1,2 Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 559 «Порядок оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів» військово-обліковий документ є документом, що визначає належність його власника до виконання військового обов`язку, який оформляється (створюється) та видається громадянину України, який є призовником, військовозобов`язаним або резервістом, у тому числі, якщо він був виключений з військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів відповідно до пунктів 3 і 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та не отримував такий документ до набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р.№559 «Про затвердження Порядку оформлення (створення) та видачі військово-облікового документа для призовників, військовозобов`язаних та резервістів і форми такого документа». Військовообліковий документ оформляється (створюється) та видається (замінюється): в електронній формі –засобами електронного кабінету призовника,військовозобов`язаного,резервіста та/або Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони та/або Єдиного державного веб-порталу електронних послуг (далі-Портал Дія),зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації); у паперовій формі - на бланку, форма якого затверджується постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024р.№559. Особа може мати на бланку лише один військово-обліковий документ.
Частинами 5 та 6 вказаної Постанови передбачено, що військово-обліковим документом призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також громадян, виключених з військового обліку відповідно до пунктів 3 та 4 частини шостої статті 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»,в електронній формі (далі-військово-обліковий документ в електронній формі) є відображення в електронній формі відомостей про громадянина України,що містяться в Єдиному державному реєстрі призовників,військовозобов`язаних та резервістів,а також відомостей щодо звернення або повідомлення про вчинення адміністративного або кримінального правопорушення до Національної поліції. Військово-обліковий документ в електронній формі формується засобами: Електронного кабінету призовника,військовозобов`язаного,резервіста,зокрема з використанням його мобільного додатка; Державного веб-порталу електронних публічних послуг у сфері національної безпеки і оборони; Порталу Дія, зокрема з використанням мобільного додатка Порталу Дія (Дія) (у разі технічної реалізації).
Згідно ч. 9. Постанови Кабінету Міністрів України від 16 травня 2024 р. № 560 військово-обліковий документ в електронній формі (у тому числі роздрукований) та військово-обліковий документ у паперовій формі мають однакову юридичну силу.
Так, до позовної заяви позивачем додано роздруківку з мобільного додатку "Резерв+", на якій наявна інформація з реєстру Оберіг, Військово-обліковий документ ОСОБА_1 , де містяться відомості QR-коду, вказано, що останній перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_7 . Також вказано, що дані уточнено вчасно (23.05.2025).
Відповідно д ост. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В той же час, згідно ч. ч. 1, 2ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем до відзиву не надано, а в матеріалах справи відсутні будь-які докази, згідно переліку ст. 251 КУпАП, які б свідчили про наявність викладеного в оскаржуваній постанові порушення або що під час розгляду адміністративної справи здійснювались заходи щодо збирання та оцінки цих доказів. Наведене свідчить про недоведеність суб`єктом владних повноважень правомірність прийнятої ним постанови.
Таким чином, суд вважає, що відповідач не надав до суду жодних належних і допустимих, у розумінні ст. 72 КАС України, доказів, які б підтверджували правомірність винесення оскаржуваної постанови по справі про адміністративне правопорушення При цьому, відповідач мав можливість реалізувати свої процесуальні права і доводити правомірність своїх дій на стадії судового розгляду справи, судом було забезпечено відповідачу право на подання до суду відзиву на позовну заяву, останній таким правом скористався, однак на підтвердження викладених у відзиві обставин жодних доказів не додано.
Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Крім того, слід зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для позивача, що знаходиться в нерівному положенні по відношенню до суб`єкта владних повноважень.
Порушення норм процесуального права, недотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення суб`єктом владних повноважень при складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання адміністративної відповідальності особи, яка вчинила правопорушення.
Відповідно до ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить висновку,що в ОСОБА_1 на час винесення оскаржуваної постанови був наявний військово-обліковий документ в електронній формі в додатку «Резерв +», такий містив відомості QR-коду, з відміткою про уточнення даних 23.05.2025 (дані уточнено вчасно).
Відтак при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно позивача не було встановлено всіх обставин, які мали значення для вирішення справи, при цьому належних і допустимих доказів, які б свідчили про вчинення позивачем адміністративного правопорушення,передбаченого ч.3 ст. 210-1 КУпАП відповідачем не надано, у зв`язку з чим, оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню, а справа про адміністративне правопорушення закриттю.
Позовна вимога, про визнання протиправним дії ІНФОРМАЦІЯ_3 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.210-1 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17000 гривень, винісши постанову від 23.05.2025, задоволенню не підлягає, оскільки суд при розгляді справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності не може визнати дії начальника органу протиправними, оскільки вказані повноваження не передбачені ч.3 ст. 286 КАС України, у зв`язку із чим позов підлягає частковому задоволенню.
Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України у випадку задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин, за рахунок бюджетних асигнувань з ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605,60 грн.
Суд вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, тому такий строк слід поновити.
На підставі ст.ст. 5, 9, 72, 77, 80, 90, 94 242, 245, 246, 250, 255, 271, 286, 295 КАС України, суд, - 
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про скасування постанови про адміністративне правопорушення, - задовольнити частково.
Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду із позовом про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.
Скасувати постанову №1112-1 від 23.05.2025 року, винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності на підставі ч. 3 ст. 210-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000,00 грн., а справу про адміністративне правопорушення, - закрити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 605 (шістсот п`ять) грн. 60 коп.
У задоволенні решти позовних вимог,- відмовити
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2026 року. 

Суддя Хустського 
районного суду: Довжанин М. М.