Справа № 177/2175/25
Провадження № 2/177/384/26 
Р І Ш Е Н Н Я 
Іменем України
12 березня 2026 року 
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Березюк М. В.
за участі: секретаря Бабєєва К. О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовною заявою цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,- 

ВСТАНОВИВ:

11.08.2025 представник позивача, через систему «Електронний суд», звернувся до суду з зазначеною позовною заявою в якій просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором (кредитна лінія) № 1290-7568 від 22.10.2023 року в загальному розмірі 35000,00 грн, з яких: сума простроченої заборгованості за кредитом – 7000 грн, сума простроченої заборгованості по процентам 28000 грн. Крім цього, просив суд стягнути з відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422,40 грн.
В обґрунтування позову зазначає, що 22.10.2023 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (надалі по тексту ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») і ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту (navse.in.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «Укр Кредит Фінанс», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1290-7568.
У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» кредитний договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених ЗУ «Про електронну комерцію».
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту.
Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А7382, для підписання Кредитного договору № 1290-7568 від 22.10.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до умов Кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит - кредитну лінію, для задоволення особистих потреб, на наступних умовах: сума кредиту 7000 грн.; базовий період 14 днів, строк кредитування 300 днів, знижена ставка 1,20 % в день, стандартна ставка 1,5 % в день, комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту, з рекомендацією погашення кредиту не пізніше останнього дня першого Базового періоду строку кредитування. Кредит надано на умовах строковості, зворотності, платності.
Відповідно, без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на веб-сайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між Позивачем та Відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачу.
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору.
Відповідач підтвердила виникнення своїх зобов`язань, відповідно до умов укладеного Кредитного договору, шляхом прийняття виконання зобов`язання Кредитодавця, а саме отримавши кредитні кошти відповідач не скористалася своїм правом протягом 14 календарних днів з дня укладення Кредитного договору відмовитися від договору без пояснення причин.
В подальшому, відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» та ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушила вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула у повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші грошові зобов`язання перед Кредитодавцем.
Станом на 08.07.2025 року, загальний розмір грошових вимог Кредитодавця до Відповідача, які виникли на підставі Кредитного договору (сума кредиту і процентів), становлять: 39256 гривень, що складається з: простроченої заборгованості за кредитом 7000 гривень; простроченої заборгованості за нарахованими процентами 31206 гривень та комісії за видачу кредиту 1050 грн.
Кредитодавцем прийнято рішення про можливість застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг, а саме частково списання заборгованості позичальнику за нарахованими процентами у загальній сумі 4256 грн (нараховані % та комісія), за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 35000 грн (а.с. 5 зворот).
З боку відповідача по відношенню до позивача має місце свідоме порушення зобов`язання, визначеного в Кредитному договорі, що відповідно до статті 611 ЦК України тягне за собою правові наслідки, встановлені Кредитним договором або законом.
Тому, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором у розмірі 35000 грн (7000 грн тіло кредиту та 28000 грн відсотки за користування кредитом) та понесені ним судові витрати.
Ухвалою про відкриття провадження від 15.08.2025 року позовна заява прийнята судом до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, але надав клопотання в якому просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував (ЕС).
Відповідач будучи повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула про причини неявки не повідомила, що не перешкоджає розгляду справи в силу ч.3 с т. 223 ЦПК України.
Відповідач позов не визнала, надала суду письмові пояснення, в яких заперечила позовні вимоги. ОСОБА_1 не заперечуючи факт кладення кредитного договору, його умов та отримання кредиту, вказала, що отримання кредиту відбулося в період перебування її в шлюбі з ОСОБА_2 , який є військослужбовцем. З посиланням на положення Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», просила відмовити у задоволені позовних вимог до неї (а.с. 125).
Ухвалою суду від 22.01.2026 року судом витребувано інформацію щодо проходження військової служби ОСОБА_2 . Витребувані докази надано суду.
Інші заяви по суті справи, з процесуальних питань до суду не надходили.
Справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження за правилами глави 10 розділу ІІІ ЦПК України. 
У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. 
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 22.10.2023 року між ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» і відповідачем ОСОБА_1 за допомогою Веб-сайту, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1290-7568 (продукт «на все»).
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» - зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
У відповідності до норм ч. 1 ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір був укладений в письмовій формі у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Закону України «Про електронну комерцію».
Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту.
Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.
Відповідно до ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання,- в тому числі електронного підпису одноразовим ідентифікатором.
На виконання зазначених вимог, позичальнику було надано наступний одноразовий ідентифікатор А7382, для підписання Кредитного договору № 1290-7568 від 22.10.2023 року, підтвердження ознайомлення з Правилами та інших супутніх документів.
Відповідно до вищенаведеного, без отримання смс-повідомлення для входу в особистий кабінет, без здійснення входу на вебсайт Кредитора до особистого кабінету, без отримання смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором для підписання угоди, Кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений, а кредитні кошти не були би перераховані Відповідачу.
Відповідно до умов Кредитного договору, кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачу кредит – невідновлювальну кредитну лінію, для задоволення особистих потреб, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом у порядку передбаченому договором (п. 2.1-2.2. договору). Сторони погодили наступні умови кредитування: сума кредиту 7000 грн; строк кредитування 300 днів; базовий період 14 днів; стандартна % ставка – 1,5 % в день, комісія за видачу кредиту 15 % від суми кредиту, що закріплено в п. 41., 4.6-4.7, 4.9 договору. Згідно п. 4.2 договору, кредит надається шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної в п. 4.1 договору, на банківський рахунок позичальника, шляхом використання вказаних позичальником реквізитів електронного платіжного засобу (а.с. 101 та матеріали в ЕС).
Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов укладеного кредитного договору, на картку вказану позичальником у договорі 516780ххх8340 (а.с. 104), що підтверджено довідками щодо перерахування коштів (а.с. 111-113, 114).
Відповідач не заперечила факт отримання кредитних коштів.
Однак, відповідач всупереч умовам Кредитного договору, ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» та ст. ст. 525, 526, 530, 536, 610, 612 ЦК України, порушила вищезазначені умови Кредитного договору і в кінцевому підсумку не повернула в повному обсязі кредит Кредитодавцю, а також не виконала в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед Кредитодавцем (а.с. 115-118).
Як слідує з розрахунку наданого позивачем, відповідач кошти на погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків, комісії, не вносила (а.с. 115-118).
В межах строку кредитування, до 16.08.2024, відповідачу нараховано відсотки за користування кредитом в загальному розмірі 31206 грн, що узгоджується з умовами договору (а.с. 115-118). 
Позивачем розраховано суму боргу станом на 08.07.2025, яка залишилася незмінною з 16.08.2024 та склала 39256 грн, з яких 7000 грн заборгованість за тілом кредиту, 31206 грн заборгованість за відсотками в межах строку кредитування та 1050 грн комісія (а.с. 115). Позивач, вільно реалізуючи свої права, зменшив суму заборгованості, частково списавши заборгованість за комісією та процентами в сумі 4256 грн, про що вказав у позові (а.с. 5 зворот). Суд розглядає справу за принципом диспозитивності, в межах заявлених позовних вимог.
Як встановлено судом, відповідач з 09.09.2016 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 128), та який розірвано рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 21.08.2025 року у справі № 216/4076/25 (а.с. 152-153).
Згідно довідки в/чА НОМЕР_1 від 14.09.2022 № 4361, солдат ОСОБА_2 призваний на військову службу з 02.03.2022 року (а.с. 132), приймав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, що слідує з довідки в/ч НОМЕР_2 № 5084 від 23.09.2023 (а.с. 135), є учасником бойових дій (а.с. 131).
З 08.07.2025 ОСОБА_2 , за призовом під час мобілізації, перебуває на військовій службі у в/ч НОМЕР_3 , що підтверджується довідкою № 6/18/3/2842 від 06.11.2025 (а.с. 136) та довідкою № 1118/926 від 12.02.2026, наданою в порядку витребування інформації.
Однак, згідно інформації отриманої від в/ч НОМЕР_2 , на виконання ухвали суду про витребування доказів, ОСОБА_2 дійсно був зарахований до списку особового складу в/ч НОМЕР_2 , але з 03.01.2024 року безпідставно відсутній на військовій службі, у зв`язку з чим йому призупинена виплата грошового забезпечення, призупинено строк військової служби у ЗСУ, вислугу років для призначення пенсії та вислугу у військову званні. З 21.02.2024 він виключений зі списку особового складу військової частини НОМЕР_2 , облікові документи направлені до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане підтверджено довідкою в/ч НОМЕР_2 від 04.02.2026 за вих. № 1095 та витягом з наказу № 52 від 21.02.2024.
Згідно з положеннями п. 15 ч. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції на час виникнення спірних правовідносин – 22.10.2023 (дата укладення кредитного договору), військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля. Тобто, положення закону не передбачали пільгових умов у відносинах кредитування для дружин військовослужбовців.
Однак, 18.05.2024 року набрав чинності Закон України № 3633-ІХ від 11.04.2024, який розширив коло суб`єктів, до яких застосовуються відповідні пільги, включивши до вказаного кола дружин військовослужбовців. Так, з 18.05.2024 редакція п.15 ст. 14 Закону «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» мала таку редакцію «Військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля".
Отже, з вказаної дати 18.05.2024, дружинам вищевказаних військовослужбовців проценти за користування кредитом не мають нараховуватися.
Як встановлено судом, за обставинами даної справи, ОСОБА_1 в період з 18.05.2024 по 21.08.2025 була в шлюбі з ОСОБА_2 , однак враховуючи те, що з 03.01.2024 ОСОБА_2 залишив несенення військової служби без достатніх правих підстав, та повернувся до неї лише 08.07.2025 (протилежного перед судом не доведено), то суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для звільнення ОСОБА_1 від сплати процентів за кредитом за період з 18.05.2024 по 16.08.2024, оскільки в цей період її чоловік не проходив військову службу.
Інших підстав для звільнення відповідача від обов`язку повернення суми кредиту та відсотків за користування кредитом, судом не встановлено, а тому суд відхиляє заперечення відповідача проти позову та приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та актів цивільного законодавства; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України).
Відповідач не виконала зобов`язання за договором, не сплатила заборгованість за договором про надання кредитної лінії, що є порушенням законних прав та інтересів позивача.
За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним Договором № 1290-7568 від 22.10.2023 року в сумі 35000 грн, з яких тіло кредиту 7000 грн та відсотки за користування кредитом 28000 грн.
Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн (а.с. 9), сплачений останнім при подачі позову.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 80, 81, 89, 141, 178, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ЄДРПОУ 38548598, що знаходиться за адресою 01133, м. Київ, б-р. Лесі Українки, буд. 26 офіс 407), заборгованість за кредитним договором № 1290-7568 від 22.10.2023 року в загальному розмірі 35000 (тридцять п`ять тисяч) гривень 00 копійок, а також 2422 (дві тисячі чотириста сорок дві) гривні 40 копійок у рахунок відшкодування витрат зі сплати судового збору.
Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

 Суддя           М.В. Березюк