Справа № 130/244/26
Провадження № 22-ц/801/761/2026
Категорія: 70
Головуючий у суді 1-ї інстанції Порощук П. П.
Доповідач:Сало Т. Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2026 року	Справа № 130/244/26	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сала Т.Б., суддів: Міхасішина І.В., Панасюка О.С., секретар Кулішко Б.А., розглянувши апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2026 року про відмову у відкритті провадження в цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів,
встановив:
27 січня 2026 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, в якому просив збільшити суму стягуваних аліментів з боржника відповідно збільшення прожиткового мінімуму в два рази, а саме з 500 гривень до 1 000 гривень. 
В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що у 2015 році апеляційний суд скасував рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області та вирішив стягувати з боржника ОСОБА_2 аліменти в сумі 500 грн. Прожитковий мінімум у 2015 році дорівнював 1 330 грн, а з 2026 року прожитковий мінімум становить 2 595 грн.
Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2026 року відмовлено у відкритті провадження у даній справі.
Не погодившись із вказаною ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить апеляційний суд ухвалити своє рішення і направити справу на новий розгляд.
У скарзі зазначає, що судом не з`ясовано, що підстава позову – 2026 рік і змінився прожитковий мінімум для непрацездатних громадян ніж той, на підставі якого він подавав свій позов від листопада 2025 року. У ньому він посилався на прожитковий мінімуму від 2025 року.
Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.
У судове засідання, призначене на 17 березня 2026 року, сторони не з`явилися, про розгляд справи повідомлені.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив розгляд скарги проводити без його участі (а.с.6).
Враховуючи положення ч. 2 ст. 372 ЦПК України, відповідно до якої  неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, апеляційний суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність сторін.
Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У пункті 3 частини першої статті 186 ЦПК України зазначено, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відповідно до наведеної норми суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Необхідність застосування вказаної норми зумовлена неприпустимістю розгляду судами тотожних спорів, в яких одночасно тотожні сторони, предмет і підстави позову.
При цьому, предметом позову є об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, а підставою позову - обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Верховний Суд у постанові від 05 грудня 2019 року у справі №826/3678/16 вказав, що позови вважаються тотожними лише тоді, коли в них співпадають сторони, предмет і підстави, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. У випадку зміни хоча б одного з цих елементів позови вважаються не тотожними і суддя не вправі відмовити у відкритті провадження у справі.
Відтак, подібність справ і відносин визначається за такими основними критеріями: суб`єктним, об`єктним і змістовним. Необхідно враховувати суб`єктний склад учасників відносин, зміст правовідносин (права та обов`язки сторін спору); об`єкт і предмет правового регулювання, однаковість матеріально-правового регулювання спірних правовідносин, умови застосування правових норм (зокрема, щодо часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин); предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог, установлені судом фактичні обставини.
Для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги. Не є зміною підстав позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були названі ним інакше.
Нетотожність хоча б одного із цих елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Подібних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 03 серпня 2023 року у справі № 910/13049/22, від 10 серпня 2022 року у справі № 712/9540/21, від 16 листопада 2022 року у справі у справі № 357/278/22.
Відмовляючи у відкритті провадження у вказаній справі на підставі пункту 3 частини першої статті 186 ЦПК України суд першої інстанції виходив із того, що аналогічний позов до цього ж відповідача з тим самим предметом та з однакових підстав було подано до суду та відкрито провадження 13 жовтня 2025 року, розгляд справи призначено на 25 лютого 2026 року.
З Єдиного державного реєстру судових рішень та офіційного вебпорталу Судової влади України встановлено, що 13 жовтня 2025 року суддею Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області Порощуком П.П. відкрито провадження в цивільній справі №130/1420/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення аліментів. На момент постановлення оскаржуваної ухвали справа перебувала на розгляді в суді першої інстанції.
ОСОБА_1 в апеляційній скарзі не заперечує висновок суду про те, що вказані справи стосуються тих самих сторін ( ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ) та що в них той самий предмет спору – вимога про збільшення раніше встановленого судом розміру аліментів. 
Лише вказує, що у позовній заяві у даній справі він посилається на прожитковий мінімум 2026 року, а в тій справі – на прожитковий мінімум 2025 року.
Разом з цим, апеляційний суд зауважує, що необхідність збільшення розміру аліментів ОСОБА_1 обґрунтовує зміною прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 
Тобто підставою позову є сам факт зміни прожиткового мінімуму, а не його розмір, і такий розмір прожиткового мінімуму буде з`ясовуватися судом під час ухвалення рішення у справі.
З прохальної частини позовної заяви слідує, що аліменти у новому розмірі ОСОБА_1 не ставить в залежність від розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а зміною (збільшенням) розміру прожиткового мінімуму мотивує лише необхідність збільшення визначеного судом розміру аліментів.
Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін, оскільки воно ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 389, 390 ЦПК України,
постановив:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Ухвалу Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 30 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 19 березня 2026 року.

Головуючий Т.Б. Сало

Судді І.В. Міхасішин

О.С. Панасюк