Справа № 242/1444/17
Провадження № 1-кп/0203/706/2026

В И Р О К
іменем України

02 квітня 2026 року Центральний районний суд міста Дніпра в складі:
головуючої судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі – ОСОБА_2 , 
за участю прокурора – ОСОБА_3 , 
обвинуваченого – ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12017050140000199 від 20.03.2017 року, №12017050140000148 від 01.03.2017 року, за обвинуваченням  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Макіївка Донецької області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, інваліда 3 групи, проживаючого за адресою:   АДРЕСА_1 ,  раніше в порядку ст. 89 КК України не судимого,  обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.162 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 наприкінці грудня 2016 року в денний час доби, точна дата та час не встановлені, знаходячись на території відвалу породи вугле-підготовчого цеху № 1 ПАТ «АКХЗ», розташованого за адресою: Донецька область, м. Авдіївка, просп. Індустріальний 1, знайшов ручну гранату Ф-1 з запалом, яка відноситься до категорії бойових припасів. Після чого ОСОБА_4 , діючи по раптово виниклому наміру, спрямованому на придбання, зберігання, носіння боєприпасів без передбаченого законом дозволу, в порушення «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №576 від 12.10.1992 року та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної та холодної зброї, пристроїв вітчизняного виготовлення для відстрілу набоїв з гумовими, або аналогічними якостями, метальними снарядами несмертельної дії, та указаних набоїв, а також боєприпасів до зброї або вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС №662 від 21 серпня 1998 року, підібрав гранату Ф-1 з запалом, таким чином навмисно незаконно придбав без передбаченого законом дозволу бойовий припас. Після чого відразу поклав гранату з запалом до полімерного мішку білого кольору, який був у нього з собою, та за допомогою свого велосипеду «Україна» перевіз мішок з бойовим припасом до місця свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкав до кінця березня 2017 року, таким чином навмисно незаконно носив без передбаченого законом дозволу боєприпаси. Після чого сховав гранату з запалом під диваном у коридорі будинку за місцем проживання за вказаною адресою, де став навмисно незаконно зберігати бойовий припас.
На початку березня 2017 року в денний час доби, точна дата та час не встановлені, ОСОБА_4 взяв вказану гранату з запалом за місцем проживання та з метою зміни місця зберігання відніс її до покинутої господарчої будівлі, яка розташована за територією домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , де і сховав у лівому ближньому куті під сміттям, таким чином продовжив навмисно незаконно зберігати бойовий припас.
20.03.2017 в період часу з 18 години 55 хвилин до 19 години 03 хвилин при проведенні огляду співробітниками Авдіївського ВП Покровського ВП ГУНП України в Донецькій області покинутої господарчої будівлі, яка розташована за територією домоволодіння за адресою: АДРЕСА_3 , на яку вказав ОСОБА_4 , було виявлено та вилучено предмети, які згідно висновку судової вибухотехнічної експертизи №2/21-103 від 07.04.2017 є: корпусом оборонної осколкової ручної гранати типу Ф-1 (1 од.), виготовленим промисловим (заводським) способом, споряджений вибуховою речовиною; засобом підриву (засобом детонування) уніфікованим запалом ручної гранати, модернізованим, дистанційної дії типу УЗРГМ (1 од.), виготовленим промисловим (заводським) способом, споряджений вибуховою речовиною.
У своїй сукупності корпус гранати Ф-1 та підривач УЗРГМ ( корпус гранати з приєднаним підривачем) являється оборонною ручною осколковою гранатою типу Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів, до вибуху придатна, котру ОСОБА_4 незаконно придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.
Далі, наприкінці лютого 2017 року (більш точна дата не встановлена) приблизно о 00 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , з метою порушення недоторканості іншого володіння особи, заздалегідь знаючи, що магазин «Павільйон» знаходиться у безлюдному місці біля гаражного кооперативу «Чайка» по вул. Маяковського в м. Авдіївка, підійшов до підсобного приміщення вищевказаного магазину, та будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою монтажного лому, який заздалегідь приніс із собою, пошкодив вхідні дерев`яні двері у вказане підсобне приміщення та незаконно проник до іншого володіння потерпілого ОСОБА_5 , чим грубо порушив його, гарантоване ст.30 Конституції України, право на недоторканість іншого володіння особи.
Крім цього, на початку березня 2017 року (більш точна дата не встановлена) приблизно о 23 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , проходячи повз гаражний кооператив «Чайка», розташований по вул. Маяковській в м. Авдіївка, по раптово виниклому наміру, спрямованому на таємне викрадення чужого майна, об`єктом своїх злочинних намірів обрав гаражне приміщення № НОМЕР_1 вищевказаного кооперативу, місцевість якого була неосвітлена, та будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою арматури, яку знайшов біля сусіднього гаражу № НОМЕР_2 , пошкодив вхідну калитку воріт та незаконно проник у приміщення гаражу № НОМЕР_1 , звідки проти волі власника, умисно, таємно, з корисливих мотивів, з метою наживи, викрав велосипед марки «ARDIS FITNES 24» вартістю 2912 грн. та автомагнітолу «PIONEER DEH-30MP» вартістю 450 грн., які належать ОСОБА_6 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 3362 грн. З викраденим майном ОСОБА_4 місце події покинув. Викраденим майном розпорядився за власним розсудом.
ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, не оспорював фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.
До матеріалів кримінального провадження долучено заяву потерпілого ОСОБА_5 , відповідно до якої останній підтвердив отримання зміненого обвинувального акта відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.162 КК України, а також просив суд здійснити розгляд кримінального провадження за його відсутності.
Потерпілий ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, у матеріалах кримінального провадження міститься його заява про розгляд справи за його відсутності, а також розписка про повернення викраденого майна, згідно з якою він претензій до обвинуваченого не має.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.
При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За таких обставин суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме у носінні та придбанні бойових припасів без передбаченого законом дозволу; у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.162 КК України, а саме: у незаконному проникненні до іншого володіння особи; у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднаному з проникненням в інше приміщення.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
При визначенні виду та міри покарання суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що обтяжують і пом`якшують покарання.
Обставиною, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , є щире каяття.
Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, відсутні.
При призначенні міри покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком та тяжкими злочинами, особу винного, який раніше не судимий,на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не одружений, не працевлаштований, є особою з інвалідністю 3 групи, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що покаранням справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі за ч. 3 ст. 185, ч.1 ст.263 КК України та у виді обмеження волі за ч.1 ст. 162 КК України.
Разом з тим, суд вважає, що від покарання за ч.1 ст. 162 КК України обвинуваченого слід звільнити з огляду на таке.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Санкцією ч. 1 ст. 162 КК України передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років. Тобто, вказане кримінальне правопорушення є кримінальним проступком.
У ході судового розгляду було встановлено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, ОСОБА_4 вчинив наприкінці лютого 2017 року.
У зв`язку з цим, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.263 КК України було вчинено з грудня 2016 року по 20 березня 2017 року, кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.185 КК України, було вчинено на початку березня 2017 року, тому трирічний строк перебігу давності за ч.1 ст. 162 КК України відповідно до ч.3 ст.49 КК України почав обчислюватись для ОСОБА_4 з 20.03.2017 року та на час постановлення судом даного вироку минув. Інших відомостей про вчинення ОСОБА_4 злочинів суду не надано.
Водночас, ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 03.12.2020 року кримінальне провадження було зупинено у зв`язку з оголошенням розшуку обвинуваченого, та відновлено ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 04.02.2025 року. 
Разом з тим, на момент зупинення провадження та оголошення розшуку, а саме 03.12.2020 року, строк давності притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності вже сплив, оскільки закінчився в кінці лютого 2020 року. 
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених ст. 49 КК України.
Таким чином суд вважає, що ОСОБА_4 підлягає звільненню від покарання за ч.1 ст.162 КК України відповідно до ч.5 ст. 74, п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
При цьому, враховуючи, що вказаним вироком суду ОСОБА_4 визнається винуватим у вчиненні правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.3 ст.185 КК України остаточне покарання слід призначити за привалами ч.1 ст.70 КК України з застосуванням ст.75 КК України, оскільки суд вважає, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції від суспільства.
Питання щодо речових доказів вирішується відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експертів, підлягають стягненню з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку.
З урахуванням того, що прокурором за епізодом викрадення майна у потерпілого ОСОБА_5 було змінено обвинувачення на ч.1 ст.162 КК України, тому відсутні підстави для стягнення витрат на проведення судової товарознавчої експертизи, у зв`язку з чим процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 2/20-324від 21.04.2017 року, що складає 351,84 грн. необхідно віднести на рахунок держави.
Разом з цим наявні підстави для покладення на нього процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експертів на проведення експертиз в рамках досудового розслідування кримінального провадження за ч.1 ст.263 КК України та ч.3 ст.185 КК України.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.
Керуючись 368, 369, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4  визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік.
Звільнити  ОСОБА_4  від покарання за ч.1 ст.162 КК України відповідно до ч.5 ст. 74, п.2 ч.1 ст.49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання:
-за ч. 3 ст. 185 КК України — у виді 3 (трьох) років позбавлення волі; 
-за ч. 1 ст. 263 КК України — у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі. 
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4  від відбування призначеного покарання зі встановленням іспитового строку 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.
Згідно з п.п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст. 76 КК Українипокласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 
Запобіжний захід щодо ОСОБА_4  не застосовувався.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової вибухотехнічної експертизи №2/21 від 07.04.2017 року у розмірі 880 (вісімсот вісімдесят) грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 2/20-326від 24.04.2017 року, що складає 527 (п`ятсот двадцять сім) грн. 76 коп.
Процесуальні витрати на залучення експерта для проведення судової товарознавчої експертизи № 2/20-324від 21.04.2017 року, що складає 351 (триста п`ятдесят одна) грн. 84 коп., - віднести на рахунок держави.
Речові докази:
-музичний центр «LG FFH262AX» з двома акустичними колонки марки «LG» моделі FE-5670Е передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 , - залишити останньому за належністю;
-велосипед марки «ARDIS FITNES 24» та автомагнітолу «PIONEER DEH-30MP», передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_6 , - залишити останньому за належністю;
-осколки корпусу гранати Ф-1 та залишки підривача, що зберігаються в сейф-пакеті №3026022 в камері зберігання речових доказів Покровського РУП ГУНП в Донецькій області, – знищити.
На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Дніпра протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його оголошення негайно вручається засудженому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1