ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4317/26 Справа № 216/3237/24 	  	Суддя у 1-й інстанції - ЧИРСЬКИЙ Г.М. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова  В. П.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2026 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/3237/24

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.
суддів - Бондар Я.М., Остапенко В.О.
секретар судового засідання - Матвійчук Ю.К.

сторони:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідачка -  ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Климович Дар`я Сергіївна, відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ярова Світлана Вікторівна, на рішення Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2025 року, яке ухвалено судом у складі судді Чирського Г.М. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 25 грудня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року ОСОБА_1 (надалі - Позивач) звернувся до суду із позовом ОСОБА_2 (надалі - Відповідачка), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком.
Позовна заява мотивована тим, що 03.08.2017 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із громадянкою України ОСОБА_2 
ІНФОРМАЦІЯ_1 у сторін народилися двійнята: син ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 . 
ОСОБА_1 , разом із дружиною та дітьми, проживали за адресою: АДРЕСА_1 , у квартирі матері позивача, однак не були там зареєстровані. 
У подальшому, на початку 2022 року, у зв`язку з надходженням позивачу пропозиції більш оплачуваної роботи у сфері IT- технологій, він разом із дружиною та дітьми переїхав до Румунії, де перебуває по сьогодні. 
28 серпня 2022 року ОСОБА_2 , разом із дітьми, поїхала на декілька днів до України, начебто для консультацій у знайомого лікаря. Проте, після цього вона повернулася в Румунію вже без дітей, залишивши їх зі своєю матір`ю, ОСОБА_5 , за адресою проживання останньої по АДРЕСА_2 . На питання позивача, коли відповідачка привезе дітей, вона не відповідала нічого конкретного і, врешті-решт, повернулася до України, повідомивши про своє рішення залишитись в України разом із дітьми.
ОСОБА_2 разом із малолітнім сином ОСОБА_3 повернулася до міста Одеса, де проживали до кінця квітня за вищевказаною адресою. При цьому, ОСОБА_2 передала малолітню дочку сторін - ОСОБА_4 , на виховання своїй рідній матері - ОСОБА_5 , посилаючись начебто на проблеми зі здоров`ям доньки. 
Сторони домовилися про те, що відповідачка з дітьми буде продовжувати жити в квартирі, належній на праві власності матері позивача, щоб у дружини не було необхідності винаймати орендоване житло в місті Одесі і витрачати на це гроші. Тим більше, відповідачка не мала постійного заробітку. Також, позивач вирішив надсилати і надсилав щомісяця на картку дружини грошову суму на утримання дітей у розмірі 10 000 грн., однак, часто це були набагато більші суми, більше 20 000 грн. Окрім того, сторони домовилися про те, що відповідачка буде привозити хоча б сина до позивача, на вихідні або канікули, кожні три тижні. Про доньку мова вже навіть не йшла, тому що навіть дружина жодного разу не забирала доньку від бабусі. І, до осені 2023 року, вона виконувала ці домовленості, з врахуванням стану здоров`я сина. Більше того, з 23 червня по 11 вересня 2023 року син ОСОБА_6 проживав з позивачем в Румунії, ходив там в садочок, був на морі та був забезпечений усім необхідним. Однак, потім відповідачка перестала йти на контакт у питанні зустрічей позивача з дітьми, і на питання щодо того, коли саме позивач зможе побачити дітей, вона постійно відповідала, що привезе сина пізніше, не зараз, що він начебто постійно хворіє або у неї купа справ і вона не може зараз це зробити. 
Приблизно у жовтні 2023 року позивач випадково дізнався про те, що відповідачка займається розпустою з незнайомими чоловіками на спеціальному сервісі за оплату. Тобто, по суті займається проституцією та виготовленням порнографічних роликів. При чому займається цим навіть у присутності сина, коли він перебуває в іншій кімнаті квартири, або навіть може підійти до неї в процесі, оскільки син сторін не ходить до дошкільного закладу. 
У подальшому, на початку квітня 2024 року позивач дізнався, що ОСОБА_2 веде перемовини в мережі Інтернет з невідомим чоловіком - іноземцем щодо втягнення малолітнього сина сторін ОСОБА_7 до участі у своїй розпусній діяльності, а саме - до участі у видовищних заходах сексуального характеру, зокрема вчинення нею як матір`ю розпусних дій щодо нього, виготовлення відеозаписів порнографічного характеру таких дій, та розповсюдження їх за грошову винагороду, шляхом надсилання таких відеозаписів за допомогою додатку «Telegram», приватними повідомленнями у секретному чаті вищевказаному невідомому чоловіку. При цьому, з відео вбачається, що ОСОБА_2 веде вищевказані перемовини з кімнати квартири матері позивача, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані відеозаписи і скріншоти протиправної діяльності ОСОБА_2 стосовно ОСОБА_3 стало можливим отримати через те, що ноутбук «MacBook Pro 15?», серійний номер: C02NW087G3QD, який використовує ОСОБА_2 під час протиправної діяльності, придбаний ним особисто незадовго до укладення шлюбу із останньою та, у подальшому, після одруження використовувався ним та ОСОБА_2 спільно в якості домашнього ноутбуку. Під час спільного використання вказаного технічного засобу, він особисто, на прохання дружини, займався його налаштуванням, обслуговуванням та вирішенням технічних несправностей, у зв`язку з чим має обліковий запис з правами адміністратора, та доступ до встановлених на вказаному ноутбуці додатків, що дають можливість здійснення віддаленого запису екрану ноутбуку, а також періодичного фотографування (виготовлення скріншотів) екрану ноутбуку, та фіксації натискання клавіш користувачем. Тобто, вказані докази здобуті позивачем законним шляхом, з власного ноутбуку. А найперше відео отримане ним на телефон, оскільки сторони мають спільний аккаунт для збереження фото і відео у хмарному середовищі «Google Foto» і позивач в якийсь момент, сам того не бажаючи, отримав на свій телефон відео, яке ОСОБА_2 знімала на замовлення когось із чоловіків, позуючи перед екраном оголеною.
Окремо зазначає, що позивачу не відомо, чи виконала ОСОБА_2 свою обіцянку щодо вчинення дій сексуального характеру щодо власного сина, оскільки подальше спілкування між нею та «замовником» відбувалося у Телеграмі. 
Вказані обставини змусили позивача діяти більш рішуче. На початку квітня ним було укладено договір з адвокатом для підготовки даного позову та консультування з питань утримання дітей.Одночасно позивач почав більш активно наполягати на тому, щоб ОСОБА_2 привезла йому хоча б сина. Усі спроби були неуспішними, доки позивач не пообіцяв відповідачці віддати всі свої гроші, які він отримав у якості відпускних на роботі, а саме - 2 200 доларів США - за можливість просто побачити сина і провести з ним якийсь час, і вона одразу погодилась і привезла спільного сина до батька. 
Після цього, позивач був змушений звернутися до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 3 ст. 301 та ч. 4 ст. 301-2 КК України, а також адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 184 КУпАП - невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов`язків щодо виховання дітей.
Відповідачка не має роботи, окрім занять проституцією, не має постійного доходу та не може забезпечити дітей, навіть зважаючи на те, що позивач щомісяця перераховував гроші у значних сумах їй на картку, і що їй не доводиться орендувати квартиру. По-друге, відповідачка фактично самоусунулася від виховання доньки ОСОБА_8 . Віддавши її на виховання та постійне проживання до своєї матері, відповідачка практично не навідує дитину та за півтора роки жодного разу не забрала її додому. Позивач має хорошу роботу та достатній постійний дохід, орендує простору квартиру у центрі Бухаресту та може забезпечити найкращий догляд за дітьми та їх найкращий розвиток. Під час перебування сина у позивача 2 місяці поспіль, ОСОБА_3 почав ходити до дитячого садочка і чудово пройшов адаптацію. У той час як в Україні він взагалі не відвідував дитячий садок. Перебування дітей за кордоном у той час, коли в Україні йде війна, якнайбільше відповідає інтересам дітей, оскільки їхня фізична безпека та сталий емоційний стан сприяють їхньому гармонійному розвитку.
Посилаючись на викладене, позивач просив суд: визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком, ОСОБА_1 .
У червні 2024 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю.
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що з 03 серпня 2017 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі між собою, від якого вони мають малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У зв`язку з порушенням процесу зачаття, сторони прийняли рішення шляхом проведення екстракорпорального запліднення народити дітей. Діти народились в місті Одеса, що також підтверджується свідоцтвами про їх народження, однак, зареєструвати місце проживання дітей за адресою квартири номер АДРЕСА_3 , яка належить матері позивача та в який фактично проживають сторони, позивач та його мати категорично відмовились, тому з часу свого народження діти зареєстровані в квартирі номер АДРЕСА_4 (яка належить батькам відповідачки), де й діти були постановлені на облік лікарів неонатологів та педіатрів. Таким чином, з часу народження та по причині локдауну в 2020-2021 роках діти разом із матір`ю та періодами разом із позивачем фактично проживали в місті Кривий Ріг за адресою їх реєстрації. 
ОСОБА_12 народилась дуже слабкою дитиною з народженим порушенням травлення (целіакією середньо важкого перебігу з симптомами панкреопатії), у зв`язку з чим потребувала постійного лікування, особливого догляду та харчування, а також постійного нагляду лікарів. Наприкінці 2021 року, в результаті перенесеної короновірусної хвороби, ОСОБА_12 була госпіталізована на стаціонарне лікування до КНП «Криворізька інфекційна лікарня №1» в дуже важкому стані з ускладненнями у вигляді бронхіта середньої тяжкості з абструктивним синдромом, інфекційним кардитом, перекардитом, неревматичним кардитом гострого перебігу, в результаті чого дитина на початку 2022 року постановлена на облік лікаря-кардіолога КНП «Криворізька міська лікарня №16», під наглядом якого перебуває по теперішній час, про що свідчать консультаційний висновок спеціаліста від 05.06.2024 року та виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 07.06.2024 року. У зв`язку зі стійким захворюванням та систематичним лікуванням дитині 12.07.2023 року було встановлено інвалідність дитинства та призначено державну соціальну допомогу, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 14.11.2023. 
Після початку повномасштабного вторгнення рф на територію України, позивач прийняв рішення, з метою ухилення від мобілізації, незаконним шляхом поза межами пропускного митного пункту перетнути державний кордон України з Румунією і на початку серпня 2022 року, шляхом перепливання самотужки річку Дунай, опинився в Румунії, де й перебуває фактично по теперішній час. Після самовільного перетинання кордону на позивача в Румунії очікувала відповідачка, яка допомогла йому влаштуватись у знайомих, після чого разом із сином ОСОБА_3 28 серпня 2022 року вона повернулась до міста Одеса через небажання з її боку залишатись проживати за межами України, по причині потреби постійного медичного догляду за донькою ОСОБА_12 , наявності основного місця роботи та з інших поважних причин, які унеможливлювали її знаходження з дітьми за межами України. З часу останньої зустрічі в Румунії сторони посварились через небажання відповідачки проживати за кордоном в Румунії та через різні погляди на ситуацію, що склалася, проте незважаючи на напружені стосунки між подружжям. 
Не зважаючи на те, що позивач створив нову сім`ю в Румунії та почав проживати з іншою жінкою та виховувати її дитину, протягом 2023 року відповідачка періодично сама або разом із сином приїжджала до позивача в Румунію, а саме: з 13.01.2023 по 06.02.2023, 18.02.2023 по 19.02.2023, з 18.03.2023 по 19.03.2023, з 26.04.2023 по 01.05.2023, з 24.06.2023 по 25.06.2023, з метою налагоджування стосунків та сприяння спілкування батька із сином. Проте, у зв`язку із хворобою сина на запалення легень в листопаді 2023 року, відповідачка не змогла забезпечити зустріч батька із сином тривалий час, по причині перебування сина ОСОБА_3 з 12.11.2023 по 28.11.2023 на лікуванні в КНП «Криворізька міська лікарня №16», після чого дитині було призначено нагляд у лікаря-фтизіатра, пульмонолога та кардіолога, тому впевнившись в задовільному стані здоров`я дитини відповідачка змогла забезпечити зустріч батька із сином тільки 26.04.2024, на яку приїхав позивач до Румунського кордону та забрав сина. На даний час дитина знаходиться у батька, позивач не повідомляє точну адресу місця проживання дитини в Бухаресті, без поважних причин відмовляється повертати дитину матері, по даному факту відповідачка звернулась до правоохоронних органів.
Відповідно до характеристик з місця реєстрації та проживання за адресою АДРЕСА_2 , відповідачка ОСОБА_2 характеризується з позитивної сторони, постійно відвідує батьків та доньку. 
Згідно акту обстеження житлових умов за місцем реєстрації відповідачки для дітей створені належні умови для їх розвитку та виховання, діти мають окрему кімнату та все необхідне для їх гармонійного розвитку. Родина відповідачки характеризується з позитивного боку. 
Згідно відомостей КНП «Криворізька міська лікарня №16» ОСОБА_4 , 08.01.2020 року перебуває під наглядом профільних лікарів, перебуває на обліку лікаря кардіолога, має інвалідність з дитинства. 
Відповідно відомостей Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №304 Криворізької міської ради ОСОБА_4 зарахована до дошкільного закладу з 20.12.2023р. З наданих характеристик з місця проживання ОСОБА_2 вбачається, що відповідачка характеризується за місцем свого проживання ( АДРЕСА_5 ) з позитивного боку, шкідливих звичок не має, до відповідальності не притягувалась. 
Аналогічні характеристики видані ОСОБА_2 з місця її основної та додаткової роботи.
Відомостями приватного дошкільного закладу «Foxy kids club» ОСОБА_3 відвідував дитячий садок з 11 вересня року по 29 березня 2024 року. Відповідно до проведених психологічних тестів дитина є відкритою, поважає та любить всіх членів сім`ї, родина для дитини має особливе значення, особливу увагу приділяє матері, яку відображає в центрі малюнку, має стійкий емоційний зв`язок з нею. 
Таким чином, відповідачка забезпечена основною роботою, забезпечена житлом в том числі де й зареєстровані діти (діти зареєстровані в місті Кривий Ріг за попередньою згодою позивача), діти мають свою кімнату та все необхідне для повноцінного розвитку. Мати сприяє батькові у спілкуванні з дітьми, що підтверджується належними доказами того, що вона неодноразово привозила сина ОСОБА_3 до Румунії, діти вчасно отримують лікування, розвиток, відвідують дошкільні заклади, мати приділяє дітям багато часу та й уваги, піклується про них. 
Доводи позивача про те, що відповідачка веде розпусний спосіб життя, є неспроможними доказами, враховуючи те, що сторони перебувають в негативних відносинах, мають спір з приводу місця проживання дітей, і є всі підстави стверджувати, що спілкування відповідачки з чоловіком з ніком «ОСОБА_27» в відеочаті додатку «СооМееt» є нічим іншим як провокацією з боку позивача. Тим більше, жодними доказами не підтверджується, що спілкування відповідачки у відеочаті-додатку «СооМееt» через мережу Інтернет якимось чином вплинуло на дитину, або до спілкування, дій або бездіяльності була задіяна дитина, надані докази позивачем (роздруківки, скріншоти) таких відомостей не містять. Крім того, також і відсутня будь-яка інформація з правоохоронних органів за фактом звернення представника з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_2 , а саме за фактом заняття проституцією та виготовлення порнографічних роликів. 
Посилаючись на викладене, просила суд визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із матір`ю ОСОБА_2 ..
Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31 липня 2024 року залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Службу у справах дітей Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради.
Ухвалою Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 березня 2025 року забезпечено зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , шляхом: зобов`язання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , надати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , безперешкодне спілкування, побачення та спільне проведення часу з малолітнім сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , кожної суботи та неділі місяця з 12.00 год. до 20.00 год. за адресою місця проживання батька: АДРЕСА_6 (АДРЕСА_6), а також на ігрових майданчиках, розважальних закладах, в парках та скверах, розташованих неподалік від місця проживання батька ОСОБА_1 та кожного четверга та п`ятниці місяця з 12.00 год. до 17.00 год. за адресою дитячого садка №149 (Gradinita nr. 149), який відвідує малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2025 року первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей з батьком - задоволено частково.
Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
В іншій частині позову - відмовлено.
Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Одеської міської ради, Служба у справах дітей Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю - задоволено частково.
Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .
В іншій частині позову - відмовлено.
Скасовано заходи забезпечення зустрічного позову, вжиті ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.03.2025 року.
Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 605,60 грн.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.
В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Климович Д.С., просить скасувати рішення суду в частині визначення місця проживання малолітньої доньки, ОСОБА_4 , з матір`ю та ухвалити цій частині нове рішення, яким визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_4 разом ОСОБА_1 , залишивши без змін рішення суду в іншій частині. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення у справі, в частині задоволення вимог зустрічного позову та визначення місця проживання ОСОБА_4 з матір`ю, не з`ясував у повному обсязі всі обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, що призвело до ухвалення рішення, яке частково не відповідає принципу забезпечення найкращих інтересів дитини. Суд не дослідив здатність матері самостійно виконувати батьківські обов`язки щодо доньки, не встановив фактичний обсяг її участі у вихованні та догляді за дитиною, а також не з`ясував, з ким саме дитина фактично проживає та хто здійснює повсякденне піклування про неї. Натомість, суд фактично підмінив оцінку здатності матері виконувати батьківські обов`язки оцінкою дій третьої особи - бабусі дитини, яка не є стороною спору та не наділена батьківськими правами й обов`язками щодо малолітньої. Суд не надав жодної правової оцінки самоусуненню матері від виховання доньки ( ОСОБА_12 ) і тим фактам, що майже 3,5 роки дитина проживає з бабусею та мати жодного разу не забрала дитину до себе в Одесу. При цьому, відповідачка не приховує той факт, що дитина перебуває на вихованні у бабусі ОСОБА_5 .
У мотивувальній частині рішення суд зазначив, що малолітня ОСОБА_4 проживає разом із матір`ю, є до неї більш прихильною та звикла саме до такого способу життя. Однак, такий висновок не ґрунтується на жодному належному та допустимому доказі, а навпаки -прямо суперечить доказам, які є в матеріалах справи, у тому числі доказам, наданим самою відповідачкою.
Твердження суду про те, що донька проживає з матір`ю, більш прихильна до неї і тому має залишитись саме з матір`ю, є помилковим, необґрунтованим та таким, що не відповідає обставинам справи.
Суд визнав доведеною сексуальну діяльність матері, але не надав їй належної правової оцінки, зробивши висновок про відсутність впливу на дітей. Сама відповідачка особисто підтвердила, що малолітній ОСОБА_3 постійно перебував у квартирі під час здійснення нею діяльності сексуального характеру, у ряді випадків він перебував в тій самій кімнаті, де відповідачка, перебуваючи оголеною, спілкувалася з чоловіками на відповідному сайті. Ці пояснення не були спростовані, не були визнані недостовірними чи недопустимими доказами. Отже, суд не мав правових підстав ігнорувати їх, але фактично не врахував їх при формуванні висновків, що є прямою підставою для скасування рішення в оскаржуваній частині.
Найголовніше - до суду було надано докази спілкування відповідачки з педофілом, який запропонував гроші за відео сексуального характеру ОСОБА_2 зі своїм на той момент трирічним сином ОСОБА_3 , що не було враховано судом.
У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, відповідачка ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ярова С.В., просить апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на рішення Центрально-Мiського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вiд 15 грудня 2025 року залишити без задоволення. Зазначає, що твердження сторони позивача щодо «нездатності матері самостійно виконувати батьківські обов`язки відносно доньки ОСОБА_12 та самоусунення матері від її батьківських обов`язків, шляхом залишення доньки на виховання бабусі» є лише припущеннями, не підтверджені належними або допустимими доказами. Звертає увагу суду на те, що паралельно із поданням позовної заяви до суду представником позивача ОСОБА_1 - адвокатом Климович Д.С. до правоохоронних органів спрямовано повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, за ознаками вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301 КК України, а саме зайняття проституцією з виготовленням роликів порнографічного характеру та іншою забороненою діяльністю сексуального характеру на веб-сайті CooMeet, в тому числі з залученням до такої діяльності малолітньої дитини. З доказів, які надійшли до суду першої інстанції в порядку виконання ухвали про витребування доказів від 17.01.2025, вбачається, що згідно Постанови від 28.08.2024 року відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГНУП в Одеській області кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.301 КК України - закрито на підставі п.1, 2 ст.284 КК України, у зв`язку із відсутністю складу злочину. 
Також, просить суд, в порядку розподілу судових витрат, стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_3 ) судові витрати на правничу допомогу в сумі 10 000 гривень.
В апеляційній скарзі відповідачка ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ярова С.В., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 відмовити, а зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради, про визначення місця проживання малолітніх дітей з матір`ю - задовольнити, посилаючись на неповноту досліджених у справі доказів та надання їм неправильної оцінки, у зв`язку з чим рішення є невмотивованим, що призвело до ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що надаючи оцінку доказам у справі, які мають суттєве значення для її вирішення, судом першої інстанції обґрунтовано не враховано, що батько ОСОБА_1 , хоча й належним чином займається вихованням та утриманням дитини, однак, перешкоджає матері ОСОБА_2 у спілкуванні із сином, позбавляє його як належної опіки і виховання з боку матері, так і порушує їх право на прямі контакти, що безпосередньо підтверджується ухвалою суду про забезпечення позову, і само по собі суперечить найкращим інтересам дитини. З цього, суд дійшов помилкового висновку про визначення місця проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком, пославшись лише на прихільність дитини до батька та їх тривале спільне проживання, а також на висновок румунського органу опіки - Сектору 4 муніципію Бухареста, не врахувавши при цьому, що створювані батьком протягом тривалого часу перешкоди для матері у вихованні та спілкуванні із сином руйнують зв`язки дитини зі своєю сім`єю та рідною сестрою, до якої належить як батько, матір так і сестра, а отже, в даному конкретному випадку така поведінка позивача за первісним позовом суперечить сімейним цінностям та не відповідає якнайкращому забезпеченню інтересів малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який, через свій ранній вік, починає все більше сприймати нову дружину ОСОБА_1 як рідну родину. 
Також, суперечливим є висновок суду, що сторони у справі не довели обставин, за наявності яких визначення місця проживання дітей саме з одним із батьків матиме більш позитивний вплив на дітей, оскільки такий висновок не відповідає матеріалам справи, суперечить іншим висновкам суду, викладеним в мотивувальній частині судового рішення.
Вважає, що невмотивоване не врахування висновку органу опіки та піклування та безпідставне надання переваги окремим доказам над іншими, що призвело до порушення принципу всебічної та об`єктивної оцінки доказів. Просить врахувати, що висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті Кривому Розі ради від 28.11.2024 року № 8/33-4440 був складений в ході розгляду справи судом першої інстанції на підставі матеріалів справи, які подані сторонами за первісним та зустрічним позовами, натомість наданий стороною позивача за первісним позовом висновок румунського органу опіки - Сектору 4 муніципію Бухареста, який суд прийняв до уваги, складений виключно за заявою та поданими доказами з боку позивача за первісним позовом ОСОБА_1 , без врахування доказів, пояснень, позицій з боку матері, про що є відповідні зауваження в резолютивній частині висновку румунського органу опіки, на що суд уваги не звернув і безпідставно послався на нього в обґрунтування свого рішення.
Крім того, рішення суду ухвалено на підставі не допустимих доказів, адже, в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_1 мав дозвіл від ОСОБА_2 на огляд, використання, розповсюдження інформації приватного (особистого) характеру, що стосується ОСОБА_2 , а висновок суду, що інформація щодо ОСОБА_2 була отримана ОСОБА_1 під час спільного використання ноутбуку є перекрученою, оскільки ОСОБА_1 здійснював огляд та збирав інформацію щодо своєї дружини таємно від неї з її особистих месенджерів та аккаунтів, шляхом віддаленого доступу, перебуваючи в Румунії, що є порушенням закону, зокрема ст.31, ст.32 Конституції України, ч.1, ч.2, ч.3 ст.303, ч.1 ч.2 ст.306 ЦК України, а, відтак, у відповідності до ст.78 ЦПК України, такі докази не можуть братися до уваги судом при ухваленні рішення.
При цьому, клопотання про відібрання судом згоди ОСОБА_2 у відповідності до ч.8 ст.7 ЦПК України на оголошення у судовому засіданні доказів, які мають приватний характер відносно відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_2 , було вчиненено стороною відповідача за зустрічним позовом не в якості доведення їх правомірного огляду та дослідження в судовому засіданні, а в якості забезпечення права сторони довести та встановити недопустимість конкретних доказів лише після їх дослідження в судовому засіданні, як того вимагає процесуальний закон.
Відзив на апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ярова С.В., не подано.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Заслухавши суддю-доповідача, позивача ОСОБА_1 та його представника - адвоката Климович Д.С., які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 та просили її задовольнити, залишивши без задоволення апеляційну скаргу відповідачки ОСОБА_2 , відповідачку ОСОБА_2 та її представника - адвоката Ярову С.В., які, кожна окремо, заперечували проти доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 та підтримали доводи апеляційної скарги відповідачки ОСОБА_2 , перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг та відзиву на апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Климович Д.С., колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 03 серпня 2017 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 920 (копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 ). 
Згідно свідоцтв про народження, виданих повторно Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.02.2024 року, сторони мають малолітніх дітей: сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Наприкінці 2021 року, в результаті перенесеної короновірусної хвороби, малолітня ОСОБА_12 була госпіталізована на стаціонарне лікування до КНП «Криворізька інфекційна лікарня №1» в дуже важкому стані з ускладненнями у вигляді бронхіта середньої тяжкості з абструктивним синдромом, інфекційним кардитом, перекардитом, неревматичним кардитом гострого перебігу, в результаті чого дитина на початку 2022 року постановлена на облік лікаря-кардіолога КНП «Криворізька міська лікарня №16», під наглядом якого перебуває по теперішній час, про що свідчать консультаційний висновок спеціаліста від 05.06.2024 року та виписка із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 07.06.2024 року. У зв`язку зі стійким захворюванням та систематичним лікуванням, дитині 12.07.2023 року було встановлено інвалідність дитинства та призначено державну соціальну допомогу, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 14.11.2023.
Згідно копії витягів з Реєстру Криворізької територіальної громади, малолітні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20.02.2024 року зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до характеристик з місця реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_2 , відповідачка ОСОБА_2 характеризується з позитивної сторони, постійно відвідує батьків та доньку. 
Згідно Акту обстеження житлових умов за місцем реєстрації відповідачки ОСОБА_2 для дітей створені належні умови для їх розвитку та виховання, діти мають окрему кімнату та все необхідне для їх гармонійного розвитку. Родина відповідачки характеризується з позитивного боку. 
Згідно відомостей КНП «Криворізька міська лікарня №16», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває під наглядом профільних лікарів, перебуває на обліку лікаря кардіолога, має інвалідність з дитинства. 
Відповідно відомостей Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №304 Криворізької міської ради, ОСОБА_4 зарахована до дошкільного закладу з 20.12.2023. З наданих характеристик з місця проживання ОСОБА_2 вбачається, що відповідачка характеризується за місцем свого проживання ( АДРЕСА_5 ) з позитивного боку, шкідливих звичок не має, до відповідальності не притягувалась. Аналогічні характеристики видані ОСОБА_2 з місця її основної та додаткової роботи. 
Згідно з відомостями приватного дошкільного закладу «Foxy kids club», ОСОБА_3 відвідував дитячий садок. Відповідно до проведених психологічних тестів дитина є відкритою, поважає та любить всіх членів сім`ї, родина для дитини має особливе значення, особливу увагу приділяє матері, яку відображає в центрі малюнку, має стійкий емоційний зв`язок з нею.
26.04.2024 ОСОБА_2 , за попередньою домовленістю з ОСОБА_1 , привезла сина до Румунії тимчасово з метою спілкування батька із сином та проведення спільного часу разом.
Саме із цього часу, коли ОСОБА_2 виконала домовленість із ОСОБА_1 та привезла йому сина, позивач за первісним позовом в обумовлений сторонами термін відмовився повертати дитину матері, не повідомляє точну адресу свого проживання в Бухаресті, натомість на початку травня 2024 року звернувся до суду з позовом про визначення місця проживання дітей із ним, мотивуючи свою поведінку тим, що ОСОБА_2 не належним чином виконує свої батьківські обов`язки, на його думку, веде аморальний спосіб життя, що погано впливає на розвиток дітей, не виконує попередніх домовленостей щодо зустрічей та спілкування батька із сином в Румунії. 
У зв`язку із чим, ОСОБА_2 24.05.2020 року звернулась із заявою про вчинене кримінальне правопорушення №6859 щодо незаконного утримання ОСОБА_1 дитини. 
Листом відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУ НП в Одеській області за вих.№60.5-6859 від 10.06.2024 року, відповідачці роз`яснено, що за даним фактом відсутні ознаки кримінального правопорушення, тому їй рекомендовано звернутись до суду про вирішення спірного питання в порядку цивільного судочинства (що додавалось в якості доказів до матеріалів зустрічного позову №15061/24-Вх). 
Зважаючи на те, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини через спір з приводу місця проживання дітей, ОСОБА_1 повністю відмовився повертати сина матері та обмежив спілкування дитини з матір`ю, у зв`язку із чим відповідачка за первісним позовом ОСОБА_2 звернулась до позивача ОСОБА_1 з вимогою про надання адреси проживання чи перебування дитини разом з батьком в Румунії.
В серпні місяці позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2 отримала довідку про доходи за своїм основним місцем роботи за період з лютого 2024 року по липень 2024 року включно, з якої вбачається, що ОСОБА_2 офіційно працевлаштована викладачем в Державному закладі «Південноукраїнський національний педагогічний університет ім. К.Д. Ушинського» з 01.10.2019 року та її нарахований офіційний дохід за останнє півріччя складає 78 735, 39 гривень.
Згідно довідки № 102/9628937 від 20.05.2024 ТОВ «МІЛОАН», ОСОБА_2 у повному обсязі виконав/ла всі свої зобов`язання перед Кредитодавцем за кредитним договором №9628937 від 14.08.2023, у тому числі щодо повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів, внаслідок чого зазначений договір припинив дію.
Згідно довідки № 5422 Від 30.07.2024 року ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», у ОСОБА_2 відсутня заборгованість за кредитним договором № 1257-3443 від 18.08.2023 року.
Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.10.2019 року, нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_5 , належить матері ОСОБА_1 , та є нежитловим приміщенням. 
До матеріалів первісної позовної заяви долучено документи іноземної держави, перекладені з румунської мови, згідно яких ОСОБА_13 є співробітником торгівельної компанії «SC EPAM SYSTEMS INTERNATIONAL SRL», що знаходиться в Бухаресті, Румунія, з 01.02.2023 року на підставі індивідуального договору, на посаді інженера-програміста, із заробітною платою 30769 румунських леїв. 
Згідно копії посвідки № 0003938 від 16.08.2022 року, ОСОБА_1 має посвідку на проживання користувача тимчасового захисту в Румунії.
Згідно копії Договору на проживання № 32 від 05.10.2023 року, ОСОБА_13 є орендарем квартири в Бухаресті.
Згідно довідки Директора дитячого садочка з розширеною програмою «LLICURICI» ОВІДІУ ПОВІТ КОНСТАНЦА за № 163С/08.06.2023, ОСОБА_3 зарахований до старшої групи у 2022-2023 навчальному році названого дитячого садка у Румунії.
Згідно довідки дитячого садочка з розширеною програмою «LLICURICI» ОВІДІУ ПОВІТ КОНСТАНЦА за № 374С/06.07.2023, ОСОБА_3 зарахований до старшої групи у 2023-2024 навчальному році.
Згідно повідомлення Шкільної інспекції муніципію Бухарест № 28639/30.10.2023, рішенням № 4541/30.10.2023 Голови Комісії в межах Шкільної інспекції муніципію Бухарест для координації діяльності щодо розподілу дошкільнят/учнів до навчальних підрозділів, де вони можуть здійснювати освітню діяльність, а також до закладів, де вони будуть користуватися психолого-педагогічною допомогою та консультаціями з метою забезпечення права на освіту українських учнів, ОСОБА_3 був направлений до Дитячого садка № 4, сектор 4 дошкільного рівня.
Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має посвідку на проживання у Румунії (копія посвідки № НОМЕР_5 , видана 22.07.2022 року).
Згідно копії посвідки № НОМЕР_6 від 13.09.2023 року, малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має посвідку на проживання користувача тимчасового захисту в Румунії.
Згідно витягу від 02.10.2024 року з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості, у ОСОБА_1 відсутня судимість.
Відповідно до довідки КНП «Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» Миколаївської обласної ради» від 02.10.2024 року № 01-1393/2, ОСОБА_1 за медичною наркологічною допомогою не звертався; згідно до довідки від 02.10.2024 року № 01-1393/3 за медичною психіатричною допомогою - не звертався.
Згідно довідки №3730/25.08.2025, ОСОБА_13 працевлаштований у S.C. «LU[OFT PROFESSIONAL ROMANIA S.R.L.» в м. Бухарест в період з 22.07.2024-04.03.2026 року на посаді програміста.
Згідно консультаційного висновку спеціаліста психологічного дослідження дитини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданого КНП «Криворізька міська лікарня « 16» КМР від 29.07.2024 року, дитина контактна, орієнтована вірно, на запитання відповідає по суті, дівчинка активна, розвиток згідно з віком, Має дуже міцний зв`язок з мамою, на карті сім`ї тата не згадує. Дитина проговорює основний страх - щоб її не забрали від мами. Сумує за братиком.
Згідно постанови слідчого відділення відділу поліції № 5 Одеського РУП № 1 гунп В Одеській області, 29.08.2024 року ст. слідчим було винесено про закриття кримінального провадження №12024163510000380 від 17.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України, у відношенні ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.
До первісного позову позивачем ОСОБА_1 було надано докази, зокрема: електронний носій (диск 16 Gb) 09-910-20231102 з інформацією з сайту «Coomeet» (а.с. 17 том І), на якому містяться наступні файли: Аудіозаписи: 1. aval_bank_kredit.m4a (з приводу спілкування ОСОБА_1 з працівником банку); 2. Call recording НОМЕР_7_230912_192153 (розмова ОСОБА_1 з працівником ломбарду з приводу ноутбука); 3. Call recording НОМЕР_7_230912_192625 (спілкування ОСОБА_1 з приводу облікового запису ноутбука); 4. Call recording НОМЕР_7_230913_160330 (спілкування ОСОБА_1 з приводу викупу ноутбука); 5. Call recording НОМЕР_7_230913_160430 (повідомлення працівника ломбарду ОСОБА_1 з приводу викупу ноутбука ОСОБА_2 після 18:00) Відеозаписи: 1. 1357908056…… відео здійснено з іншого ноутбуку ОСОБА_1 2. 29620611…… відео з акаунту avdyeyev-macpro-9a16 3. 7311356494……відео з веб-інтерфейс my.hoverwatch.com/app/index 4. video_2024_05_03_16_10_27 відео з акаунту Instagram «wagvpered78» ОСОБА_2 5. video_2024_05_03_16_10_35 відео з акаунту Instagram «wagvpered78» ОСОБА_2 6. Доказ присутності сина під час занять проституцією 1 7. Доказ присутності сина під час занять проституцією 2 8. Доказ розмови з іноземцем про секс роздруківки спілкування ОСОБА_2 на інтернет сайті додатку «Coomeet» (а.с. 75-92 том І) докази листування зі сторінки додатку Instagram «wagvpered78» ОСОБА_2 (том ІІ); та інші докази приватного спілкування ОСОБА_2 , які додані позивачем ОСОБА_1 до матеріалів первісного позову та до відзиву на зустрічний позов. дзиву на зустрічний позов відповідачем ОСОБА_1 подано докази: Відеозаписи: 1. Відео з роботом та ОСОБА_3 в кадрі video_2024-07-28_16-11-44 (яке записано ОСОБА_1 відділеним доступом 12.03.2024р. з сторінки сайту Coomeet (coomeet.com/ru/camchat), де на 13 хв. 11 сек. ОСОБА_2 бере в руки дитячу іграшку робот та тримає її в руках) 2. Screen_Recording_20240501_184014_Gallery доказ присутності сина в квартирі в той самий день і час (відеоскріни); 3. Screen_Recording_20240501_184358_Gallery доказ присутності сина в квартирі в той самий день і час (відеоскріни) Аналогічні аудіозаписи, які додані до первісного позову: 1. aval_bank_kredit m4a (з приводу спілкування ОСОБА_1 з працівником банку); 2. Call recording НОМЕР_7_230912_192153.m4a (розмова ОСОБА_1 з працівником ломбарду з приводу ноутбука); 3. Call recording НОМЕР_7_230912_192625.m4a (спілкування ОСОБА_1 з приводу облікового запису ноутбука); 4. Call recording НОМЕР_7_230913_160150.m4a (спілкування ОСОБА_1 з приводу нагадування щодо викупу ноутбука ОСОБА_15 за 2000 грн.); 5. Call recording 380674735383_230913_160430.m4a (повідомлення працівника ломбарду ОСОБА_1 з приводу викупу ноутбука ОСОБА_2 після 18:00).
В судових засіданнях 19 серпня 2025 року, 02 вересня 2025 року та 14 жовтня 2025 року судом були досліджені докази у справі №216/3237/24, в тому числі й досліджені докази судом персонального (особистого) характеру що стосуються приватного життя відповідачки (позивачки за зустрічним позовом) зі згоди ОСОБА_2 , яку остання надала суду у відповідності з вимогами ч.8 ст.7 ЦПК України.
Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що є матір`ю ОСОБА_2 . Коли родилися двійнята, то ОСОБА_12 була дуже слабкою дівчинкою, і вона допомагала доглядати онучку. ОСОБА_16 їздила транзитом Кривий Ріг-Одеса-Кривий Ріг. Діти зареєстровані в м. Кривий Ріг по прописці матері. Сім`я виїхала в Ізмаїл ,потім ОСОБА_16 взяла дітей і поїхала в Румунію. Коли потрібно було дообстежуватися - повернулася в м. Кривий Ріг. ОСОБА_17 не віддав. Квартира належить татові ОСОБА_18 , яка має в ній частку. ОСОБА_16 фінансово допомагає батькам. 
Свідок ОСОБА_19 суду пояснила, що є матір`ю ОСОБА_1 . У 2022 році ОСОБА_20 , ОСОБА_16 і діти виїхали в Ізмаїл, а потім до Румунії. ОСОБА_20 перетнув кордон в серпні 2022 року. ОСОБА_16 повернулася до Кривого Рогу для консультацій з лікарями, так як діти не розмовляли. В ОСОБА_21 повернулася вже без дітей, що викликало заперечення у ОСОБА_20 . ОСОБА_16 знервувала, забрала кошти у поїхала. ОСОБА_20 домовився з ОСОБА_22 , і вона привезла ОСОБА_3 в Румунію до батька. Сім`я розділилася. Через три місяці ОСОБА_20 повернув ОСОБА_23 . Через 8 місяців ОСОБА_20 поговорив з ОСОБА_22 , щоб та привезла ОСОБА_3 , але вона говорила, що дитина хворіє. Також ОСОБА_20 дізнався, що ОСОБА_16 спілкується з педофілом, і щоб врятувати дитину запропонував їй велику суму грошей, щоб ОСОБА_16 привезла ОСОБА_3 до нього. ОСОБА_16 привезла дитину в ОСОБА_21 , ОСОБА_3 знайшли логопедів, вчителів, дитина цілий день гуляє в парку і почувається щасливим. ОСОБА_3 в Румунії припинив хворіти, не пропускає садочок, ходить до басейну і на каток. Свідок зазначила, що батько не перешкоджає спілкуванню матері з сином. ОСОБА_16 проживає в Одесі, рідко їздить до Кривого Рогу.
Згідно висновку румунського органу опіки - Сектору 4 муніципію Бухареста, наданого стороною позивача за первісним позовом та засвідченого нотаріально, малолітній ОСОБА_3 доглядається з любов`ю, турботою і відповідальністю своїм батьком ОСОБА_24 . Для гармонійного розвитку дитини йому слід підтримувати зв`язки з обома батьками. Діти не повинні проживати окремо.
Органом опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, було встановлено, що станом на 12.11.2024 року ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_25 мешкають в Румунії, малолітній ОСОБА_3 там навчається у Дитячому садочку, батько працює інженером-програмістом та має постійний дохід. 
Мати дітей, ОСОБА_2 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_25 та ОСОБА_26 мають реєстрацію місця проживання в АДРЕСА_2 . 21.10.2024 року працівниками служби у справах дітей було здійснено обстеження умов проживання роди тини ОСОБА_2 . Житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови проживання малолітньої ОСОБА_26 задовільні: дитина має спальне місце, забезпечена одягом та взуттям за віком, отримує повноцінне харчування. Крім того, в квартирі наявний одяг малолітнього ОСОБА_7 , є розвиваючи ігри та речі особистого вжитку. Згідно довідки від 03.06.2024 № 17, малолітня ОСОБА_4 з грудня 2023 року відвідує комунальний заклад дошкільної освіти № 304 Криворізької міської ради. ОСОБА_2 працює на посаді викладача у ДЗ «Південноураїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського». Натомість ОСОБА_1 до позову не додані документи, які вказують на адресу фактичного проживання малолітнього ОСОБА_7 та умови, в яких він мешкає. Враховуючи викладене, виходячи з найкращих інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 (висновок від 28.11.2024 року № 8/33-4440).
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради був складений безпосередньо на підставі доказів, наданих матір`ю дітей ОСОБА_2 , без вжиття достатніх заходів щодо витребування та отримання доказів від батька дітей ОСОБА_1 , тому, вказаний висновок в частині, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю - ОСОБА_2 , суд не бере до уваги в якості належного доказу та не погоджується з ним в цій частині.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що у справі наявна достатня кількість належних та допустимих доказів добросовісного виконання обома батьками своїх батьківських обов`язків, забезпечення дітям необхідних умов для проживання та розвитку, фінансового утримання, піклування про їхнє здоров`я, фізичний та моральний розвиток, як під час їх спільного проживання на території України так і (з урахуванням обмеженої такої можливості у силу ситуації, що склалася) на час перебування дітей за кордоном. Наявність між сторонами у справі конфліктної ситуації не може мати правового значення при вирішенні питання про визначення місця проживання дитини, де пріоритетом є забезпечення найкращих інтересів самої дитини. Сторони у справі не довели обставин, за наявності яких визначення місця проживання дітей саме з одним із батьків матиме більш позитивний вплив на дітей. Виходячи в першу чергу з інтересів малолітніх дітей сторін, суд врахував більшу прихильність сина до батька, а доньки до матері, що пов`язана із тривалим їх спільним проживанням, з метою мінімізувати надмірний вплив на нервову систему дітей через можливу вкотре зміну зовнішніх факторів (умов проживання, дозвілля, коло друзів, переживання навіть через нетривале розлучення з одним із батьків, тощо) та дійшов до висновку про наявність підстав для визначення місця роздільного проживання дітей, у зв`язку з чим част ково задовольнив, як первісний, так і зустрічний позов, визначивши місце проживання малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком, ОСОБА_1 , а малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, ОСОБА_2 .
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місце знаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.
Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 161 СК України).
У статті 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Згідно з частинами 2, 8, 9, 10 статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Відповідно до частини четвертої та п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
Аналогічний висновок щодо застосування частини першої статті 161 СК України зроблений в постановах Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року у справі № 754/5128/16-ц, від 02 серпня 2018 року у справі № 459/1640/17 та від 22 серпня 2018 року у справі № 539/1406/17.
Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року).
Ухвалюючи рішення у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09).
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
При визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини.
Рівність прав батьків стосовно дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й першочергово повинні бути визначені й враховані інтереси дитини з урахуванням об`єктивних обставин спору. При визначенні місця проживання дитини судам потрібно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, під час розгляду справ щодо визначення місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах (постанова Верховного Суду від 14 вересня 2022 року у справі № 466/1017/20).
Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки стосовно дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.
При оцінці та визначенні найкращих інтересів дитини підлягають врахуванню такі базові елементи: (а) погляди дитини; (б) індивідуальність дитини; (в) збереження сімейного оточення і підтримання відносин; (г) піклування; захист і безпека дитини; (ґ) вразливе положення; (д) право дитини на здоров`я; (е) право дитини на освіту (постанова Верховного Суду від 04 серпня 2021 року у справі № 654/4307/19). Також підлягають врахуванню: (1) спроможність кожного з батьків піклуватися про дитину особисто; (2) стосунки між дитиною і батьками в минулому; (3) бажання батьків бути опікунами; (4) збереження стабільності в оточенні дитини, йдеться про місце проживання (дім), школу, друзів; (5) бажання дитини.
У справі, що переглядається в апеляційному порядку, встановлено, що сторони позитивно характеризуються, висловлюють бажання в однаковій мірі піклуватися про дітей.
При цьому, малолітні діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстровані разом з матір?ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , однак, фактично малолітній  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживає разом із батьком ОСОБА_1 у Румунії, а малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір?ю ОСОБА_2 в Україні.
Згідно довідки Директора дитячого садочка з розширеною програмою «LLICURICI» ОВІДІУ ПОВІТ КОНСТАНЦА за № 163С/08.06.2023, ОСОБА_3 зарахований до старшої групи у 2022-2023 навчальному році названого дитячого садка у Румунії.
Згідно довідки дитячого садочка з розширеною програмою «LLICURICI» ОВІДІУ ПОВІТ КОНСТАНЦА за № 374С/06.07.2023, ОСОБА_3 зарахований до старшої групи у 2023-2024 навчальному році.
Згідно повідомлення Шкільної інспекції муніципію Бухарест № 28639/30.10.2023, рішенням № 4541/30.10.2023 Голови Комісії в межах Шкільної інспекції муніципію Бухарест для координації діяльності щодо розподілу дошкільнят/учнів до навчальних підрозділів, де вони можуть здійснювати освітню діяльність, а також до закладів, де вони будуть користуватися психолого-педагогічною допомогою та консультаціями з метою забезпечення права на освіту українських учнів, ОСОБА_3 був направлений до Дитячого садка № 4, сектор 4 дошкільного рівня.
Відповідно відомостей Комунального закладу дошкільної освіти (ясла-садок) №304 Криворізької міської ради, ОСОБА_4 зарахована до дошкільного закладу з 20.12.2023.
Тобто, кожен з батьків дбає про розвиток та виховання дитини, яка з ним проживає.
Доказів жорстокого поводження батьків з дітьми, притягнення їх до адміністративної чи кримінальної відповідальності, у тому числі за вчинення домашнього насильства, учасниками справи не надано та судом таких фактів не встановлено.
Враховуючи фактине місце проживання дітей та створення кожним із батьків належних умов для проживання та виховання малолітніх дітей, суд першої інстанції визначив місце проживання малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком, ОСОБА_1 , а малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, ОСОБА_2 .
Такий спосіб визначення місця проживання дітей покладає на обох батьків зобов`язання створити максимально комфортні умови для проживання дітей та не вчиняти дії, спрямовані на істотну зміну сталого способу життя дітей.
Доводи позивача ОСОБА_1 про те, що малолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , фактично проживає з бабусею та відповідачка ОСОБА_2 не займається її вихованням судом першої інстанції вірно відхилено, адже, матеріалами справи підтверджено та не спростовано у суді апеляційної інстанції, що, згідно консультаційного висновку спеціаліста психологічного дослідження дитини ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наданого КНП «Криворізька міська лікарня « 16» КМР від 29.07.2024 року, дитина контактна, орієнтована вірно, на запитання відповідає по суті, дівчинка активна, розвиток згідно з віком, Має дуже міцний зв`язок з мамою, на карті сім`ї тата не згадує.
Також, судом вірно враховано й ту обставину, що, згідно відомостей КНП «Криворізька міська лікарня №16», ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуває під наглядом профільних лікарів, перебуває на обліку лікаря кардіолога, має інвалідність з дитинства, а тому зміна її місця проживання є недоцільним. 
Доводи ж позивача ОСОБА_1 про те, що відповідачка ОСОБА_2 веде розпусний спосіб життя не підтверджені належними та допустими доказами. Згідно ж постанови слідчого відділення відділу поліції № 5 Одеського РУП № 1 гунп В Одеській області, 29.08.2024 року ст. слідчим було винесено про закриття кримінального провадження №12024163510000380 від 17.05.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 301 КК України, у відношенні ОСОБА_2 , у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.За таких обст аивн, колегія суддів не приймає доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 матиме негативний вплив на малолітню дитину.
Відповідно до частин п`ятої, шостої статті 19 СК України, Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком Органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.
Органом опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради, було встановлено, що станом на 12.11.2024 року ОСОБА_1 разом з малолітнім сином ОСОБА_25 мешкають в Румунії, малолітній ОСОБА_3 там навчається у Дитячому садочку, батько працює інженером-програмістом та має постійний дохід. 
Мати дітей, ОСОБА_2 разом з малолітніми дітьми ОСОБА_25 та ОСОБА_26 мають реєстрацію місця проживання в АДРЕСА_2 . 21.10.2024 року працівниками служби у справах дітей було здійснено обстеження умов проживання роди тини ОСОБА_2 . Житлово-побутові та санітарно-гігієнічні умови проживання малолітньої ОСОБА_26 задовільні: дитина має спальне місце, забезпечена одягом та взуттям за віком, отримує повноцінне харчування. Крім того, в квартирі наявний одяг малолітнього ОСОБА_7 , є розвиваючи ігри та речі особистого вжитку. Згідно довідки від 03.06.2024 № 17, малолітня ОСОБА_4 з грудня 2023 року відвідує комунальний заклад дошкільної освіти № 304 Криворізької міської ради. ОСОБА_2 працює на посаді викладача у ДЗ «Південноураїнський національний педагогічний університет імені К.Д. Ушинського». Натомість ОСОБА_1 до позову не додані документи, які вказують на адресу фактичного проживання малолітнього ОСОБА_7 та умови, в яких він мешкає. Враховуючи викладене, виходячи з найкращих інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 (висновок від 28.11.2024 року № 8/33-4440).
Оскільки висновок органу опіки та піклування Виконавчого комітету Центрально-Міської районної у місті ради був складений безпосередньо на підставі доказів, наданих матір`ю дітей ОСОБА_2 , без вжиття достатніх заходів щодо витребування та отримання доказів від батька дітей ОСОБА_1 , суд першої інстанціївірно не взяв до уваги вказаний висновок в частині визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір`ю - ОСОБА_2 .
Згідно ж висновку румунського органу опіки - Сектору 4 муніципію Бухареста, наданого стороною позивача за первісним позовом та засвідченого нотаріально, малолітній ОСОБА_3 доглядається з любов`ю, турботою і відповідальністю своїм батьком ОСОБА_24 . Для гармонійного розвитку дитини йому слід підтримувати зв`язки з обома батьками. Діти не повинні проживати окремо.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що проживання малолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком, ОСОБА_1 , а малолітньої ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю, ОСОБА_2 відповідає принципу «найкращих інтересів дитини» та є пріоритетним при вирішенні цієї справи.
Доводи, викладені в апеляційних скаргах, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційні скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.
Щодо судових витрат, то відповідно до підпунктів "б" та "в" пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, та про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки, апеляційні скарги, як позивача ОСОБА_1 , так і відповідачки ОСОБА_2 , підлягають залишенню без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якого діє адвокат Климович Дар`я Сергіївна, відповідачки ОСОБА_2 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Ярова Світлана Вікторівна, - залишити без задоволення.
Рішення  Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 грудня 2025 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 13 квітня 2026 року.

Головуючий:

Судді: