Справа № 125/1020/25 
Провадження № 33/801/282/2026
Категорія: 156 
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хитрук В. М.
Доповідач: Панасюк О. С.

ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 року	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі судді Панасюка О. С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_1 – адвокатки Ковальчук М. С. на постанову судді Барського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2026 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

встановив:

Постановою судді Барського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі – КУпАП), та застосовано до нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн 00 к. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 21 травня 2025 року о 10 год 41 хв. у м. Бар Жмеринського району Вінницької області він керував транспортним засобом марки «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився у встановленому законом порядку в Комунальному некомерційному підприємстві «Барська міська лікарня» Барської міської ради Вінницької області (далі – КНП «Барська міська лікарня»). Висновок огляду № 20 – амфетамін позитивно.
Захисниця ОСОБА_1 – адвокатка Ковальчук М. С. подала апеляційну скаргу на цю постанову, у якій, посилаючись на неправильне застосування суддею суду першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, недоведеність обставин, які суддя вважав встановленими, просила скасувати постанову судді Барського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2026 року, а провадження у справі закрити за відсутністю складу правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП.
Апеляційна скарга мотивована тим, що огляд ОСОБА_1 на стан наркотичного сп`яніння було проведено виключно за допомогою експрес-тесту. В порушення вимог Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства охорони здоров`я України 09 листопада 2015 року № 1452/735 (далі Інструкція № 1452/735) та Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 17 грудня 2008 року № 1103 (далі Порядок № 1103) обов`язкового лабораторного дослідження біологічного матеріалу (сечі) проведено не було. Отже за відсутності лабораторного дослідження такий висновок є недійсним. Більше того матеріали справи не містять сертифіката відповідності та свідоцтва про повірку самого тесту.
Крім того у висновку медичного огляду зазначено про виявлення речовини «амфетамін». Відповідно до Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року № 770, амфетамін віднесено до психотропних речовин, обіг яких обмежено, а не до наркотичних засобів. Формулювання обвинувачення у протоколі про керування транспортним засобом саме у стані наркотичного сп`яніння за наявності психотропної речовини порушує право особи на захист через неконкретизованість обвинувачення. 
Також адвокатка Ковальчук М. С. вказувала, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення ОСОБА_1 Правил дорожнього руху України (далі – ПДР України), які б відповідно до статті 35 Закону України «Про національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням, а тому всі подальші дії, зокрема проходження огляду на стан сп`яніння та складення протоколу про адміністративне правопорушення вважати законним також не можна.
Звертала увагу на те, що ОСОБА_1 є військовослужбовцем, про що поліцейським було відомо. Складання протоколу та висновку за результатами огляду в закладі охорони здоров`я відбулося без присутності уповноваженого представника Військової служби правопорядку (далі ВСП) або командира військової частини, що прямо порушує вимоги статті 266-1 КУпАП та тягне за собою недійсність цих документів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Відповідно до частини сьомої статті 294 КУпАП апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Апеляційний суд може дослідити нові докази, які не досліджувалися раніше, якщо визнає обґрунтованим ненадання їх до місцевого суду або необґрунтованим відхилення їх місцевим судом.
Згідно зі статтею 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно з пунктом 2.9 «а» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за частиною першою статті 130 КУпАП настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Проведення огляду на стан сп`яніння здійснюється в порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, відповідно до Інструкції № 1452/735 та Порядку № 1103, відповідно до яких особи, які керують транспортними засобами, щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного сп`яніння, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, підлягають оглядові на стан сп`яніння, який проводиться поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. У разі незгоди водія на проведення такого огляду або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я, які мають право на проведення такого огляду, не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення.
Згідно з пунктом 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє таку особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
Відповідно до висновку КНП «Барська міська лікарня» щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 20 від 21 травня 2025 року водій ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, результат: амфетамін позитивно.
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 № 337154 від 21 травня 2025 року 21 травня 2025 року о 10 год 41 хв. у м. Бар Жмеринського району Вінницької області ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , в стані наркотичного сп`яніння. 
Протокол складений уповноваженою особою, а його зміст відповідає вимогам статті 256 КУпАП, протокол підписаний особою, яка його склала та безпосередньо  ОСОБА_1 , якому були роз`яснені права, передбачені статтею 63 Конституції України, статтею 268 КУпАП.
Події, викладені у протоколі про адміністративне правопорушення, підтверджуються відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який є одними із об`єктивних доказів у справі про адміністративне правопорушення, які суд оцінив в сукупності з іншими дослідженими судом доказами.
Відповідно до статті 251 КУпАП доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
За приписами статті 251 КУпАП протокол про адміністративне правопорушення та відеозапис є доказами у справі про адміністративне правопорушення та підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами, а тому суд правильно взяв їх до уваги.
Оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів – з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, апеляційний суд не бачить підстав не довіряти вищезазначеним доказам, оскільки вони не спростовані матеріалами справи, в тому числі і доводами апеляційної скарги.
Висновок суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КУпАП, є обґрунтованим, вмотивованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд надав правильну оцінку.
Будь-яких порушень порядку проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння апеляційним судом не встановлено.
Щодо доводів апеляційної скарги про те, що огляд на стан наркотичного сп`яніння ОСОБА_1 проведений з порушенням вимог статті 266 КУпАП та Інструкції № 1452/735, оскільки експерес-тести не є лабораторним дослідженням, то вони не заслуговують на увагу з огляду на таке.
Відповідно до пунктів 7 – 8 Розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 метою лабораторного дослідження є виявлення або уточнення наявних речовин, що здатні спричинювати стан сп`яніння у ході якого відбираються зразки біологічного середовища. 
Наявність чи відсутність стану сп`яніння визначається лікарем після огляду особи, в тому числі з урахуванням результатів тесту. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , у якого було виявлено ознаки наркотичного сп`яніння (зіниці очей, які не реагували на світло, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), погодився на проходження огляду на стан наркотичного сп`яніння. За результатами медичного огляду у біологічному середовищі (сечі)  ОСОБА_1 виявлено амфетамін, на підставі чого лікарем-наркологом складено відповідний висновок № 20. 
В цьому випадку огляд особи на стан сп`яніння проводився лікарем у закладі охорони здоров`я з дотриманням усіх вимог. Наведений вище висновок щодо результатів медичного огляду ОСОБА_1 відповідає Інструкції № 1452/735, містить усі необхідні для заповнення дані, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.
Також необхідно зазначити, що водій вправі оскаржити висновок за результатами медичного огляду, що передбачено пунктом 14 Порядку № 1103.
Однак з матеріалів справи видно, що  ОСОБА_1 висновок № 20 від 21 травня 2025 року з підстав його неповноти або неправильності не оскаржував, скарг чи зауважень на дії працівників медичного закладу не висловлював.
Апеляційний суд також звертає увагу, що протокол про адміністративне правопорушення був направлений до суду першої інстанції через 8 днів після його складання. 
У пункті 10 розділу ІІІ Інструкції № 1452/735 зазначено, що зразки біологічного середовища для лабораторного дослідження відбираються у дві ємності, вміст однієї ємності використовується для первинного дослідження, вміст другої ємності зберігається протягом 90 днів.
Отже в разі незгоди з висновком № 20 від 21 травня 2025 року  ОСОБА_1 чи його захисник – адвокат Кравчун Д. В., який брав участь в суді першої інстанції, міг заявити клопотання про призначення у справі судово-медичної токсикологічної експертизи, але таким правом не скористався.
Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про порушення права на захист через зазначення у протоколі про адміністративне правопорушення формулювання «у стані наркотичного сп`яніння» за наявності психотропної речовини амфетамін.
Як зазначалося вище водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебувати під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (пункт 2.9 «а» ПДР України). 
Диспозиція частини першої статті 130 КУпАП охоплює керування транспортними засобами в будь-якому з цих станів без їхнього розмежування для цілей притягнення до відповідальності.
Оскільки в матеріалах справи міститься висновок медичного огляду, в якому чітко вказано виявлену речовину «амфетамін», особа була повною мірою ознайомлена із суттю правопорушення, що виключає порушення її права на захист. Така термінологічна неточність є формальною і не спростовує факту вчинення правопорушення, передбаченого статтею 130 КУпАП.
Посилання в апеляційній скарзі захисниці ОСОБА_1 – адвокатки Ковальчук М. С. на те, що працівниками поліції було порушено вимоги статті 266-1 КУпАП, зокрема огляд на стан сп`яніння  ОСОБА_1 , який є військовослужбовцем, було проведено не уповноважено на те особою, апеляційний суд до уваги не приймає з огляду на наступне.
Частиною третьою статті 266-1 КУпАП установлено, що огляд на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів, а також військовослужбовців Збройних Сил України, щодо яких є підстави вважати, що вони у стані сп`яніння перебувають на вулицях, у закритих спортивних спорудах, у скверах, парках, у всіх видах громадського транспорту (включаючи транспорт міжнародного сполучення) та в заборонених законом інших місцях, проводиться посадовою особою, уповноваженою на те начальником органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, з використанням спеціальних технічних засобів та тестів.
Тобто положення статті 266-1 КУпАП не стосуються спеціального суб`єкту – водій транспортного засобу, а лише військовослужбовців за вчинення військових адміністративних правопорушень.
Крім того матеріали справи не містять даних про те, що у визначений в протоколі час водій  ОСОБА_1  перебував під час виконання обов`язків військовослужбовця. 
Таким чином порядок огляду водія  ОСОБА_1 , який не перебував під час виконання обов`язків військової служби та керував транспортним засобом, на стан алкогольного сп`яніння здійснювався в загальному порядку, встановленому статтею 266 КУпАП, а відтак при складанні протоколу про адміністративне правопорушення відносно  ОСОБА_1 такий порядок порушений не був.
Доводи адвокатки Ковальчук М. С. про те, що працівниками поліції не було задокументовано та не доведено належними та допустимими доказами факту порушення положень ПДР України, які б відповідно до статті 35 Закону України «Про національну поліцію» давали право працівникам поліції здійснити законну зупинку транспортного засобу під його керуванням, є безпідставними.
Як видно з матеріалів справи причиною зупинки транспортного засобу марки «Toyota Avensis», державний номерний знак НОМЕР_1 , стало порушення водієм вимог частини п`ятої статті 121 КУпАП, що підтверджується складеною відносно нього постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не автоматичному режимі серії ЕНА № 4782403 від 21 травня 2025 року. Разом з тим обставини зупинки  ОСОБА_1  не підлягають встановленню в межах цієї справи, оскільки предметом доказування є саме фактичні дані щодо перебування особи, яка керувала транспортним засобом, в стані наркотичного сп`яніння та ці відомості не впливають на висновок про винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП України.
З огляду на встановлені обставини справи апеляційний суд виснує, що доводи апеляційної скарги спрямовані виключно на уникнення відповідальності та не спростовують правильних висновків суду першої інстанції, зводяться до незгоди із ними.
Суд першої інстанції відповідно до статей 245, 280 КУпАП повно й всебічно з`ясував усі обставини, що мали значення для правильного вирішення справи. Викладені у постанові судді висновки відповідають фактичним обставинам справи.
Таким чином апеляційний суд прийшов до висновку, що доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які є підставою для скасування чи зміни рішення суду.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Керуючись статтею 294 КУпАП апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисниці ОСОБА_1 – адвокатки Ковальчук М. С. залишити без задоволення, а постанову судді Барського районного суду Вінницької області від 20 лютого 2026 року – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя:         О. С. Панасюк