Справа № 454/3662/25	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2026 року Сокальський районний суд Львівської області у складі:
головуючого - судді Фарина Л. Ю. ,
за участю секретаря Кочмар Н.-Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Сокалі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, 
в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 – адвокат Новіцька М.М. звернулася в суд з позовом до відповідачки та просить розірвати шлюб між сторонами який був укладений 18.08.2006 року.
Свої вимоги мотивує тим, що їхнє подружнє життя не склалося через постійні непорозуміння та різні погляди на життя. Все це призвело до втрати взаємних почуттів любові та поваги, за таких обставин не бажає зберігати шлюб. Вказує, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, просить шлюб між ними розірвати. 
Згідно ухвали суду від 07.01.2026 року сторонам надавався термін на примирення терміном на два місяці.
Позивач та його представник надали суду заяву про розгляд справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити, термін на примирення не виправив їхніх стосунків.
Відповідач в судове засідання не прибула, причини неявки не повідомила.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. 
Згідно до свідоцтва про шлюб встановлено, що 18.08.2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області зареєстрували свій шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , після чого прізвище дружини « ОСОБА_4 », про що зроблено відповідний актовий запис №172.
За час перебування у шлюбі у сторін народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно з ч. 3,5 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Згідно статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.
Згідно зі ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.
Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Верховний Суд у Постанові від 03 грудня 2020 року у справі № 456/848/16-ц вказав на те, що за змістом указаної норми (ст.11 СК України) заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком.
Виходячи з засад сімейного законодавства, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.
Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя і як вже вказано вище надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. А тому суд не вбачає у цьому порушення прав відповідача.
В судовому засіданні встановлено, що сторони втратили взаємні подружні почуття.
Тривалий час сторони не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Сторонам надавався термін на примирення, проте, наданий строк на примирення збіг, але сторони не примирилися.
Між сторонами втрачено любов та взаємоповагу. 
Шлюб сторін носить формальний характер, позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини.
Сім`я розпалася остаточно, зберегти її - неможливо. З наведених підстав у суду не виникає сумніву, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, а тому шлюб слід розірвати.
Керуючись ст.ст. 12, 200 263-265 ЦПК України, суд, 

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений 18.08.2006 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сокальського районного управління юстиції у Львівській області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що зроблено відповідний актовий запис №172.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 . 

Головуючий: Л. Ю. Фарина