Справа №712/14071/25 
Провадження № 2/712/728/26
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року Соснівський районний суд міста Черкаси в складі:
головуючого судді Токової С.Є.
за участю секретаря судових засідань Білик О.Ю.
з участю представника відповідача ОСОБА_1 
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В : 
Описова частина.
Стислий виклад позиції позивача та заперчень відповідача. 

Позивач в особі свого представника ОСОБА_4 звернувсядо суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 , третя особа " Публічне акціонерне товариство " Національна акціонерна страхова компанія " Оранта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у якому просить суд стягнути з відповідача 416567 грн., з я ких 386567, 00 грн. матеріальної шкоди та 30 000 грн. моральної шкоди. 

Позов мотивовано тим, що 05.02.2022 року о 17 год. 20 на автодорозі Київ - Знам"янка, 211 км. + 800 м. сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої зазнав пошкоджень автомобіль МАН ДНЗ НОМЕР_1 , що належить позивачу на праві власності. 

Так, відповідач, керуючи автомобілем "Део Ланос", ДНЗ НОМЕР_2 , не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, здійснив наїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення із автомобілем МАН, ДНЗ НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим позивачу завдана матеріальна шкода. 

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24.06.2024 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Рішення набрало законної сили 07.04.2024 року. 

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність Відповідача була застрахована в ПАТ " НСК " Оранта" поліс № 206421250від 21.10.2021 року.

25.07.2022 року ПАТ " НСК " Оранта" визначило розмір матеріального збитку 97500 грн., з яких 2500 грн. розмір франшизи та узгодило суму страхового відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 95 000 грн. 

04.02.2025 року ПАТ " НСК " Оранта" здійснитло виплату ОСОБА_2 в розмірі 97500 грн. , а 22.09.2025 року повідомило його про необхідність повернення суми франшизи в розмірі 2500 грн, яку помилково перерахувало разом з усією сумою страхового відшкодування. 

Відповідно до акту виконаних робіт № 08/08/2022 від 08.08.2022 року наданого фізичною особою півдприємцем ОСОБА_5 , виконавець виконав, а замовник прийняв роботи по рахунку № 116 від 08.08.2022 року по обслуговуванню автомобіля замовника : МАН, ДНЗ НОМЕР_1 . Роботи виконавцем виконані в повному обсязі. Загальна вартість робіт склала 481 567, 00 грн. без ПДВ. 

Враховуючи вимоги ст. 1194 ЦК України вважає, що позивач вправі отримати відшкодування з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля.

Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди , який підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 становить 386 567 грн. ( 481567, 00 - 95000 грн). 

Крім того, позивачу заподіяно моральну шкоду, яка полягає у тому, що внаслідок завданих ДТП збитків, він пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, образи, обурення та спричинило негативні зміни у його житті. Він не мав можливості використовувати трансопртний засіб для трудової діяльності, у зв"язку з чим - відсутність доходу, щоденні думки про наслідки події, страх можливого повторення подій, негативні переживання, відчуття тривоги та переживання психологічного дискомфорту. Після ДТП він втратив всі свої заощадження для проведення ремонту транспортного засобу. Побачивши стан транспортного засобу після ДТП його розчаруванню не було меж. Розмір моральної шкоди визначає 30 000 грн. 

З підстав зазначених вище позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.

У відзиві на позов представник відповідача проти позову заперечувала, оскільки розмір відновлювального ремонту транспортного засобу є значно завищеним . Позивачем не надано доказів того, що саме такий розмір заявленої шкоди був необхідний для відновлення транспортного засобу. Звертає увагу на те, що позивачем не надано доказів оплати таких витрат. 

Також звертає увагу суду, що розмір страхового відшкодування був узгоджений, і саме узгоджену суму, 95 000 грн., яка є меншою за ліміт відповідальності - 160 000 грн, була виплачена позивачу. У підписаному позивачем узгодженні заначено, що воно складено відповідно до вимог п. 36.2 статті 36 Закону України " Про обо"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, а узгоджена сума страхового відшкодування є остаточною та перегляду, оскарженню не підлягає. Після сплати узгодженої суми всі зобов"язання страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважаються припиненими. Тобто, за змістом вказаного узгодження, позивач, діючи добровільно, на власний розсуд, погодився із розміром страхового відшкодування ПАТ " НСК " Оранта" у сумі 95 000 грн. та правовими наслідками такої виплати , а заявлена в подальшому вимога до страхової компанії чи завдавача шкоди суперечить як попередній поведінці позивача, так і засадам розумності та диспозитивності. 

Також позивачем не доведено і заподіяння йому моральної шкоди, до матеріалів справи не долучено зокрема висновку психолого-соціальної експертизи, яка б підтверджувала заподіяння не тільки психологічних, а й соцальних наслідків завданої шкоди. 

З посиланням на Правові позиції Верховного Суду, викладених у Постановах від 16.06.2021 р. у справі № 520/1185/16-ц, від 08.02.2022 року у справі № 209/3085/20, від 10.04.2019 року № 390/34/17 року просить суд відмовити у задоволенні вказаного позову. 

У поясненнях, надісланих на адресу суду, представник третьої особи зазначила, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_3 була застрахована ПАТ НСК "Оранта" відповідно до полісу № 206421250, за яким страхова сума за шкоду, заподіяну життю та здоров"ю складає 260 000 грн; заподіяну майну - 130 000 грн, франшиза -2500 грн. 

10.02.2022 р. ОСОБА_2 звернувся до страхової компанії із повідомленням про ДТП, а 26.07.2022 року - із заявою про виплату страхового відшкодування. 25 липня 2022 року між ПАТ "НАСК "Оранта" та ОСОБА_2 підписано узгодження суми страхового відшкодування за страховим випадком в розмірі 95000 грн. Відповідно до страхового акту ОЦВ-У-22-23-73594/2 від 04.02.2025 року перераховане страхове відшкодування в узгодженому розмірі. У виплачене страхове відшкодування помилково було включено франшизу, яку ОСОБА_2 повернув. 

Проціесуальні дії суду .

Ухвалою суду від 06 листопада 2025 року, у даній цивільній справі прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 

Представник позивача в судове засідання не з"явився, скерував до суду заяву в якій просив суд проводити розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Представник відповідача адвокат Кучер Ю.В. в судовому засіданні проти позову заперечувала з посиланням на аргументи, викладені у відзиві на позов. Просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог . 

Представник третьої особи в с удове засідання не з"явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. 

Мотивувальна частина .
Обставини встановлені судом та змімст спірних правовідносин .

Суд дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05 лютого 2022 року 17 год. 20 хв. на автодорозі Київ-Знам"янка, 211+800 м. водій автомобіля Део Ланос, нз НОМЕР_2 , ОСОБА_3 не вибравши безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем MAN, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , який рухвався у зустрічному напрямку. Унаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п.12.1, п.12.3 ПДР. за що передачена відповідальність за ст. 124 КуПАП та чим завдано матеріальних збитків ОСОБА_2 . 

З підстав наведених вище, постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 24 червня 2024 року ОСОБА_3 було визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу (справа № 703/2090/24).

Транспортний засіб марки «MAN" реєстраційний номер НОМЕР_1 , на час ДТП належав позивачу ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с. 13).

На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу «Daewoo FSO Lanos TF 69Y », державний номерний знак НОМЕР_2 , була застрахована у ПАТ " НСК "Оранта", що підтверджується Полісом № 206421250 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів( договір обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 21.10.2021 року № 206421250 ) 

Статтею 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну наслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку із настанням страхового випадку позивач як потерпілий, звернувся до ПАТ " НАСК " Оранта" із повідомленням про дорожньо-транспортну пригодута із заявою про страхове відшкодування. 

Як вбачається із відповіді НАСК "Оранта" представнику позивача від 22.09.2022 року № 09-02-17/11190 06.07.2022 року представником страхової компанії було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу " MAN TGS 18.400 ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За результатами розгляду заяви про страхове відшкодування 26.07.2022 року між ПАТ " НАСК " Оранта" та ОСОБА_2 було досягнуто домовленостей щодо укладення угоди про розмір страхового відшкодування, за змістом якої сума страхового відшкодування за страховим випадком що стався 05.02. 2022 року визнається за мінусом франшизи, що складає 2500 грн. в розмірі 95 000 грн.

04.02.2025 року ПАТ " НАСК "Оранта"здійснило страхову виплату на рахунок позивача в розмірі 97 500 грн. Встановивши, що страховою компанією помилково включено до узгодженої суми відшкодування суму франшизи, НАСК "Оранта" звернулась із листом до ОСОБА_2 про поверння коштів в розмірі 2500 грн. Повернення переплаченої суми страхового відшкодуваннґя ОСОБА_2 провів , що підтвенрджується платіжною інструкціє від 30.09.2025 року. 

Враховуючи те, що виплачені страхові виплати у розмірі 95 000 грн. не покривають суму ремонту пошкодженого внаслідок ДТП автомобіля позивача, останній звернувся до суду за захистом свого порушеного права та просить стягнути з відповідача (винуватця ДТП) на його користь різницю між страховою виплатою та фактично завданою матеріальною шкодою.

Розмір завданої матеріальної шкоди обгрунтовує актом виконаних робіт № 08/08/2022, відповідно до якого виконавець ФОП ОСОБА_5 виконав, а замовник - ОСОБА_2 прийняв роботи ( послуги) по рахунку № 116 від 08.08.2022 року по обслуговуванню автомобіля замовника MAN TGS 18.400 ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Застосовані норми права. 

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюється Конституцією України, ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Пунктом 2.1 статті 2 Закону № 1961-IV передбачено, що якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Вказана норма кореспондується зі частиною другою статті 999 ЦК України, якою встановлено, що до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

У спорах пов`язаних із відшкодуванням шкоди за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів норми Закону № 1961-IV є спеціальними, а цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

За вимогами статті 3 Закону № 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

У пункті 33.1.4 статті 33 Закону № 1961-IV передбачено, що у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.

Крім того, для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (пункт 35.1 статті 35). 

Завдання потерпілому шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі відповідає обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (у договірному зобов`язанні ним є страховик). Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Разом із тим, згідно з пунктом 36.2 статті 36 Закону № 1961-IV страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна.

Матеріалами справи встановлено, що страховик здійснив виплату ОСОБА_2 страхового відшкодування без проведення експертизи, оскільки відшкодування в розмірі 95000 грн. було узгоджено. 

Верховний Суд в постанові від 13 грудня 2023 року у справі № 759/28079/21 висловив свою позицію щодо зміни розміру страхового відшкодування у разі узгодження його суми сторонами. Стягуючи зі страховика на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 10 000 грн, як різницю між визначеним страховим полісом лімітом відповідальності страховика та виплаченою страховиком узгодженою сумою, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, з огляду на наявність заяви про страхове відшкодування із узгодженим сторонами розміром страхового відшкодування дійшов необґрунтованого висновку про покладення на страховика обов`язку виплати понад узгоджену суму. Доктрина заборони суперечливої поведінки, базується зокрема на тому, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. В основі доктрини заборони суперечливої поведінки знаходиться принцип добросовісності. В підписаному узгодженні зазначено, що воно складено у відповідності до вимог п. 36.2 ст. 36 Закону № 1961-IV, а узгоджена сума страхового відшкодування є остаточною та перегляду, оскарженню не підлягає. Після сплати узгодженої суми всі зобов`язання страховика щодо виплати страхового відшкодування за цим страховим випадком вважаються припиненими. Тобто, за змістом вказаного узгодження позивач, діючи добровільно, на власний розсуд погодилась із розміром страхового відшкодування та правовими наслідками такої виплати, а заявлена в подальшому вимога до страхової компанії суперечить як попередній поведінці позивача, так і засадам розумності та диспозитивності.

Позивач вважє , що після виплати узгодженого страхового відшкодування має право вимагати від відповідача сплатити різницю між вартістю виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля і сумою страхового відшкодування, що становить 386 567, 00 грн.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. 

Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. 
Різниці між погодженою позивачем та страховиком сумою страхового відшкодування та визначеним більшим, ніж погоджений, розміром збитків, який згідно позиції позивача має лягти на відповідача, бути не може, оскільки наведена різниця (в сукупності) складається з тих же елементів, що й погоджений позивачем розміром збитків, однак в більшому розмірі, що підтверджується протоколом ( актом) огляду транспортного засобу від 06.07.2022 року проведеного уповноваженою особою страховика та наданим позивачем актом виконання робіт. 

Таким чином суд констатує, що за наведеними складовими, зазначеними у акті виконаних робіт матеріальну відповідальність міг би нести страховик, якби з ним не було узгоджено в порядку ст. 36.2 наведеного вище Закону суми страхового відшкодування.

Згідно зі статтею 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Статтею 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлена франшиза. Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту (пункт 12.1).

Відповідно до статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування (пункт 36.6).

Матеріалами справи встановлено, що розмір франшизи становить 2500 грн., проте позивач не заявляє вимогу про її стягнення з відповідача. 

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві.

Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів.

На підтвердження заподіяння шкоди представник позивача надав суду акт виконання робіт понесених № 08/08/2022 відповідно до якого виконавець ФОП ОСОБА_5 виконав, а замовник - ОСОБА_2 прийняв роботи( послуги) по рахунку № 116 від 08.08.2022 року по обслуговуванню автомобіля замовника " MAN TGS 18.400 ", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

При цьому, доказів оплати ОСОБА_2 виконаних робіт суду не надано. В той же час, за наявності підстав, суд має право стягути фактичні витрати, а не суму, яка зазначена в акті. Таким чином, суд увисновує, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт оплати ремонту пошкодженого транспортного засобу. 

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17.

Так, під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи.

З огляду на викладене суд приходить до переконання про відмову в задоволенні вимог позовної заяви про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.

Щодо відшкодування моральної шкоди

За змістом статей 23, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Доводи позивача про заподіяння йому моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки жодних належних та допустимих доказів на її підтвердження суду не надано. 

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати покладаються на позивача. 

На підставі викладеного, керуючись статтями 10-13, 76-89, 141, 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа Публічне акціонерне товариство "Національна акціонерне страхова компанія " Оранта" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди залишити без задоволення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя :           С.Є. Токова 

Учасники справи:
Позивач - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 )
Відповідач - ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 ).
Третя особа - Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" ( ЄДРПОУ 00034186 , 02081, м. Київ, вул. Здолбунівська, 7Д , корп. Г) .