1	Справа № 335/12678/25  2/335/597/2026 	

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2026 року м. Запоріжжя

Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., за участю секретаря судового засідання Муленко Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м.Запоріжжі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
за участю представника відповідача -адвоката Олійника А.С.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Споживчий центр» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування позовних вимог зазначивши наступне. 03.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір (оферти) № 03.01.2025-100000713.
Відповідно до умов договору відповідачу надано кредит у розмірі 8500 грн., строком на 140 днів, з фіксованою незмінною процентною ставкою у розмірі 1% за 1 один день користування кредитом протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом; у розмірі 0,5 % за один день користування кредитом протягом наступних чергових періодів; комісія, пов`язана з наданням кредиту становить 5% від суми кредиту та дорівнює 425 грн.; комісія за обслуговування кредитної заборгованості 425 грн. у кожному з трьох чергових періодів, наступних за першим черговим періодом; неустойка 127 грн. 50 коп., що нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання.
Відповідач не виконував належним чином зобов`язання за договором, в результаті чого виникла заборгованість за договором у загальному розмірі 24565 грн., яка складається з заборгованості по тілу кредиту - 8500 грн., заборгованості за процентами - 10115 грн., заборгованість за комісією (пов`язаної з наданням кредиту)- 425 грн., заборгованість за додатковою комісією (за обслуговування кредитної заборгованості) - 1275 грн., неустойка 4250 грн.
Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача у судовому порядку та покласти на відповідача судові витрати.
Ухвалою судді від 29.12.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження у справі, справа призначена до розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін, встановлені сторонам строки для подачі заяв по суті справи.
17.03.2026 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач проти позову заперечує та просить відмовити в його задоволенні з наступних підстав. Відповідач вважає недоведеним факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та користування кредитом. Крім того, зазначає, сторони у належній формі не узгодили усі істотні умови кредитного договору, в матеріалах справи відсутній детальний розрахунок загальної суми боргу. Також вважає безпідставною вимоги про стягнення судових витрат у вигляді правової допомоги адвоката у розмірі 6 000,00 грн. 
Того ж дня представником відповідача подані додаткові пояснення, відповідно до яких надав додаткові заперечення проти нарахування позивачем комісію за обслуговування кредиту в сумі 1 275 грн., комісії за надання кредиту в розмірі 425 грн., а також неустойки в сумі 4 250 грн.
Крім того, 17.03.2026 року представником відповідача подано клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу.
26.03.2026 року від Позивача надійшла відповідь на відзив, вважає доводи відповідача жодним чином не підтвердженими, будь-яких доказів з боку відповідача не надано. Наполягає на укладенні договору між сторонами з дотриманням вимог Закону України «Про електронну комерцію» у електронній формі, що відповідно до норм чинного законодавства прирівнюється до письмової; договір, підписаний за допомогою одноразового ідентифікатора, відповідач підтвердив факт ознайомлення зі змістом кредитного договору та погодився на відповідні умови кредитування. Видача кредитних коштів відповідачу підтверджується Листом ТОВ «УПР», кошти було перераховано на картковий рахунок відповідача, номер якого зазначено ним у кредитному договорі. Щодо нарахування суми заборгованості за кредитним договором, зазначає, що денна процентна ставка передбачена договором є застосованою та законною, іншій розрахунки здійснені відповідно до вимог закону та умов договору та відповідачем не спростовані. 
Представник позивача в судове засідання не з`явився, з позовом подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить задовольнити проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та додаткових письмових поясненнях, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, 03.01.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 , шляхом підписання пропозиції про укладення кредитного договору (оферта), заявки від 03.01.2025, які підписано відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Е712», укладено кредитний договір № 03.01.2025-100000713 від 03.01.2025 року.
Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію(ї) (якщо комісі(ї) встановлена(і) договором (пункт 3.1 Пропозиції).
Кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах визначених у заявці (п. 3.3. Пропозиції): Сума кредиту 8500 грн., строк, на який надається кредит 140 днів з дати його надання. Дата повернення (виплати) кредиту 22.05.2025. (п. 2, 3,4 Заявки).
Реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для перерахування коштів позичальнику: 5375-41ХX-XXXX-3738.
Процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 1 % за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом перших семи чергових періодів користування кредитом, зазначених в графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п. 6 Заявки).
Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0.5% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку (п. 7 Заявки).
Комісія, пов`язана з наданням кредиту 5% від суми кредиту та дорівнює 425 грн. Комісія розраховується шляхом множення суми кредиту на розмір комісії у відсотковому значенні. Нараховується кредитором та обліковується в день видачі кредиту (п. 8 Заявки).
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості 425 грн. у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування нараховується Кредитором та обліковується в перший день кожного з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом, сплачується згідно Графіку платежів (п. 9 Заявки).
Неустойка - 127 грн. 50 коп., що нараховується за кожен день невиконання/ неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання (п. 17 Заявки).
Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
З урахуванням викладеного, наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.
Суд встановив, що між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» було укладено кредитний договір № 03.01.2025-100000713 від 03.01.2025 року в електронній формі, який підписаний за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем).
Згідно з статтею 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до умов договору, позивач ТОВ «Споживчий центр» надав відповідачу кошти в сумі 8500 грн. строком на 140 днів, тобто до 22.05.2025, а останній зобов`язався повернути кошти, сплатити відсотки за користування ними, комісію, розмір яких визначений договором.
Листом від 23.12.2025 року ТОВ «Універсальні платіжні рішення» повідомило ТОВ «Споживчий центр» про успішне перерахування 03.01.2025 об 11:11:35 на платіжну карту НОМЕР_1 . коштів у сумі 8500 грн. Призначення платежу: видача за договором кредиту № 03.01.2025-100000713. Способи організації переказу грошових коштів узгодженні між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Споживчий центр» у договорі про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 01.04.2024.
Отже, факт отримання відповідачем кредитних коштів у ТОВ «Споживчий центр» суд вважає доведеним.
Вказані обставини підтверджуються наданими суду належними та допустимим доказами - належним чином засвідченими копіями відповідних договору з додатками. Жодних обставин, які б вказували на недійсність вказаного договору, відповідачем не наведено та судом не встановлено.
Відповідачем не надано суду жодного доказу на спростування доводів позивача. Одночасне заперечення відповідачем факту укладення кредитного договору та надання кредитних коштів, і заперечення умов цього ж договору щодо процентів, комісій та неустойки з іншого, свідчить про наявність суперечливої процесуальної поведінки. 
За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК).
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України (ч. 1 ст. 1048 ЦК).
Згідно з ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлено договором.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
За змістом п. 4 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, нормами Закону України «Про споживче кредитування» кредитору надано право встановлювати в договорі умову щодо комісії пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, а також відносити плату за такі послуги до загальних витрат за споживчим кредитом.
У зв`язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору, утворилась заборгованість по сплаті кредитних коштів.
Згідно із наданою ТОВ «Споживчий центр» довідкою - розрахунком про стан заборгованості за кредитним договором № 03.01.2025-100000713 від 03.01.2025 року, заборгованість складається із основного боргу у розмірі 8500 грн., процентів (які нараховані за період з 03.01.2025 по 22.05.2025) у розмірі 10115 грн., комісії за надання кредиту 425 грн., комісії за обслуговування кредиту 1275 грн., неустойки 4250 грн., а всього: 24565 грн.
Враховуючи, що отримані відповідачем кредитні кошти, відсотки за їх користування та комісія за надання кредиту в добровільному порядку позивачу не сплачені, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом в частині стягнення 8500,00 грн - основного боргу, 10115 грн. - відсотків, 425 грн. - комісії, а всього 19040 грн., які підлягають стягненню в примусовому порядку.
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача комісії за обслуговування кредиту в сумі 1275 грн., суд бере до уваги наступне.
10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування». Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Разом з тим, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до частин першої та другої статті 11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
З урахуванням викладеного, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.
Також Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 6 листопада 2023 року по справі № 204/224/21 відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 січня 2023 року у справі № 172/410/21, та вказав, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Закону України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
В зв`язку з наведеним у позивача відсутні підстави нараховувати комісію за обслуговування кредиту в сумі 1275 грн., тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в цій частині.
Вирішуючи позовні вимоги про стягнення з відповідача неустойки в сумі 4250 грн., суд виходить з наступного.
Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).
Заявляючи вимогу про стягнення неустойки позивач покликався на положення Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22 листопада 2023 року, на підставі якого, на думку позивача, дозволено здійснювати нарахування неустойки за договорами про споживчий кредит.
Проте, поза увагою позивача залишились положення пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, доповнені згідно із Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року, згідно яких: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».
Основним актом цивільного законодавства є Цивільний кодекс України (частина 2 статті 4 ЦК України).
Отже, частина друга статті 4 ЦК України закріплює пріоритет норм цього Кодексу над нормами інших законів.
Відтак до спірних правовідносин підлягають застосуванню вимоги пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача неустойки у розмірі 4250 грн.
За таких обставин, позовні вимоги ТОВ ««Споживчий центр»» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, підлягають частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 19040 грн., з яких: 8500,00 грн. заборгованість за тілом кредиту, 10115 грн. - заборгованість по процентам, 425 грн. заборгованість за комісією за надання. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно з ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам на суму 19040 грн., що становить 77,51% від первісно заявлених вимог на суму 24565 грн. (19040 грн х 100% / 24565 грн.), судовий збір в сумі 1877,60 грн. (2422,40грн х 77,51% /100%).
Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - задовольнити частково.
Стягнути ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 03.01.2025-100000713 від 03.01.2025 року у сумі 19040 (дев`ятнадцять тисяч сорок) грн. 00 коп. 
В іншій частині позовні вимоги залишити без задоволення.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судовий збір в сумі 1877 (одна тисяча вісімсот сімдесят сім) грн. 60 коп.
Рішення суду може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», місцезнаходження: вул. Саксаганського, буд. 133-А, м. Київ, код ЄДРПОУ - 37356833.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .
Повне судове рішення складено 10.04.2026 року 

Суддя В.В.Калюжна