КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
 
№ провадження 33/4809/140/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Бойко І. А. 
Категорія - 124   Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Широкоряд Р. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.03.2026 року      м. Кропивницький
Суддя Кропивницького апеляційного суду Широкоряд Р.В. переглянувши матеріали адміністративної справи за апеляційною скаргою адвоката Салюка С.М., в інтересах потерпілого ОСОБА_1 , на постанову Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2026 року, якою стосовно,
ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , 
закрито провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, за ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), за відсутністю в її діях події та складу адміністративного правопорушення,
ВСТАНОВИВ:

Згідно протоколу серії ЕПР1 № 535191 від 08.12.2025 року, ОСОБА_2 08.12.2025 о 12.20 год по вул. Польова, 47, керуючи автомобілем «Toyota Venza», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. У протоколі вказано, що ОСОБА_2 порушила вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР України.
Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін суд першої інстанції прийшов до висновку, що матеріалами справи не підтверджується порушення ОСОБА_2 п. 12.1 ПДР України.
Так, постановою Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2026 року закрито провадження по справі у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_2 події та складу адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
Не погоджуючись з вказаною постановою місцевого суду, адвокат Салюк С.М., в інтересах потерпілого ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та визнати ОСОБА_2 винною у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП.
У своїй апеляційній скарзі апелянт зазначає наступне.
Суд підійшов формально до вивчення всіх фактичних обставин справи (висновок суду обґрунтовано лише поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності), не повністю їх з`ясував, не дослідив і не надав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам, що в свою чергу дозволило правопорушнику уникнути встановленої відповідальності. 
Зміст протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 No535191 від 08.12.2025 вимогам статті 256 КУпАП відповідає.
Розгляд справи про адміністративне правопорушення проведено без участі потерпілого (про час і місце судового розгляду ОСОБА_1 навіть не повідомлявся), що призвело до порушення його процесуальних прав та позбавило суд можливості об`єктивно та в повному обсязі (з урахуванням наявних у розпорядженні в останнього доказів) з`ясувати фактичні обставини справи, перевіривши на предмет достовірності надані ОСОБА_2 пояснення.
Обставини відсутності події і складу адміністративного правопорушення відповідно до положень 247 КУпАП можливо встановити лише шляхом розгляду справи по суті та перевірки фактичних обставин справи , у визначених КУпАП строках. 
Будучи повідомленим про місце та час розгляду справи, потерпілий ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не з`явився, заяв та клопотань не подавав. Його інтереси представляв адвокат Салюк С.М., який підтвердив доводи, викладені в апеляційній скарзі, просив постанову суду скасувати та винести нову постанову, якою ОСОБА_2 визнати винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
В судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 та її захисник – адвокат Бабков О.О., заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили постанову суду першої інстанції залишити без змін.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення адвоката Салюка С.М., ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 , переглянувши відеозапис події, зваживши та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з таких підстав.
Згідно вимог ст.245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Крім того, статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, та іншими.
Відповідно до ст.252 КУпАП, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 12.1, п. 13.1 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 12.1, 13.1 ПДР України, які зазначений в протоколі працівником поліції.
Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення протоколу серії ЕПР1 № 535191, 08.12.2025 о 12.20 год по вул. Польова, 47, ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Toyota Venza», державний номерний знак НОМЕР_1 , не вибрала безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу, внаслідок чого допустила зіткнення з транспортним засобом «Шевроле Авео», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. У протоколі вказано, що ОСОБА_2 порушила вимоги п. 12.1 та п. 13.1 ПДР України.
Відповідно до п. 12.1 ПДР України під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним. 
Пунктом 13.1 ПДР України передбачено, що водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу.
Так, в провину ОСОБА_2 ставиться порушення вимог щодо вибору безпечної швидкості руху та дотримання безпечного інтервалу. Водночас матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про рух транспортного засобу ОСОБА_2 із порушенням безпечної швидкості руху чи такою, що не відповідала дорожній обстановці. Зокрема, перевищення швидкості руху повинно бути встановлено виключно на підставі об`єктивних даних, отриманих за допомогою технічних засобів фіксації або за результатами відповідної експертизи, які в матеріалах провадження відсутні.
Відповідно до схеми дорожньо-транспортної пригоди, що міститься в матеріалах провадження, місце зіткнення транспортних засобів знаходиться на смузі руху водія ОСОБА_4 .. При цьому, матеріали провадження не містять будь-яких інших об`єктивних даних, які б беззаперечно підтверджували факт виїзду ОСОБА_2 на смугу зустрічного руху. 
За таких обставин, висновки стосовно порушення ОСОБА_4 вимог п. 12.1 та п 13.1 Правил дорожнього руху України ґрунтуються на припущеннях, матеріалами провадження належним чином не підтверджуються, а тому не можуть бути покладені в основу доведеності вини ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції вимоги КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_2 , порушені не були й вона обґрунтовано визнана невинною в скоєнні передбаченого ст.124 КУпАП правопорушення.
На підставі викладеного, апеляційна скарга адвоката Салюка С.М., в інтересах потерпілого ОСОБА_1 , підлягає залишенню без задоволення, а постанова Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2026 року щодо ОСОБА_2 , повинна бути залишена без змін.
Керуючись ст.294 КУпАП, –
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Салюка С.М., в інтересах потерпілого ОСОБА_1 , - залишити без задоволення.
Постанову Кропивницького районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2026 року, стосовно ОСОБА_2 - залишити без зміни.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Кропивницького 
апеляційного суду   Р.В.Широкоряд