Справа №751/907/26
Провадження №2/751/1245/26 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

в складі: головуючого-судді Топіхи Р.М., 
секретаря судового засідання Островська А.С.,

учасники справи:
позивач ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС»,
відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції позивача та заперечення відповідача.
ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 41 522 гривні 12 копійок та судових витрат. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22 березня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладений договір кредитної лінії № 597385370, у формі електронного документа, відповідно до якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 13 600 гривень з кінцевою датою повернення кредиту 21 квітня 2030 року, фіксована базова щоденна процента ставка - 0,98. На виконання умов договору товариством на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 перераховані грошові кошти. 
27 травня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» (Фактор) укладено Договір факторингу № МВ-ТП/37, за умовами якого право грошової вимоги до відповідача за укладеним договором перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС».
Відповідач зобов`язання по поверненню кредиту належним чином не виконав, у зв`язку з чим ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» достроково розірвано договір шляхом направлення відповідачу відповідного повідомлення. Таким чином з 18 жовтня 2025 року припинилося право позивача щодо нарахування процентів за користування кредитом.
Загальна сума заборгованості за кредитним договором, заявлена позивачем у позовній заяві, становить 41 522 гривні 12 копійок, з яких: заборгованість по кредиту - 13 600 гривень, заборгованості по процентам за користування кредитом - 27 106 гривень 12 копійок, заборгованість по комісії за надання кредиту - 816 гривень.
Розмір штрафних санкцій вказаний у загальному розрахунку заборгованості, однак позивач не включає їх до розміру позовних вимог.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою судді від 06 лютого 2026 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.
03 березня 2026 року від представника відповідача - адвоката Брадарської Н.В. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 92-94), відповідач заперечує проти заявлених позовних вимог, вважає вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що базуються на невірному тлумаченні норм матеріального права. Відповідач є споживачем - фізичною особою, яка є слабшою стороною за договором споживчого кредиту. Позивач користуючись статусом сильної сторони, фактично нав`язав умови, що призводять до фінансового рабства споживача та нівелюють саму суть цивільного права як регулятора рівноправних відносин. Позивач стверджує, що має право нараховувати щоденні проценти 0,98% протягом усього п`ятирічного терміну дії кредитної лінії, незважаючи на те, що строк повернення першого траншу сплив 21 квітня 2025 року. Вважають, що нарахування суми процентів у розмірі 27 106 гривень 12 копійок після спливу строку повернення є безпідставним збагаченням позивача. Крім того, вимога про стягнення комісії у розмірі 816 гривень за надання кредиту є нікчемною та такою, що суперечить принципам справедливості та положенням законодавства про захист прав споживачів. Позивач не надав доказів того, що відповідач отримав за 816 гривень окрему послугу (товар чи корисну дію), вказана вимога є безпідставною.
Позивачем не надано довідки від оператора про реєстрацію номеру мобільного телефону за ОСОБА_1 на 22 березня 2025 року та технічних логів, що підтверджують введення коду саме з пристрою відповідача при підписанні договору одноразовим ідентифікатором. За відсутності цих даних факт волевиявлення відповідача на отримання кредиту вважається недоведеним.
Також, відповідач заперечує проти законності відступлення права вимоги, оскільки позивач додав до позову лише витяг з Реєстру прав вимоги. Даний витяг не є належним доказом, оскільки він не дає змоги перевірити автентичність основного договору факторингу, наявність усіх істотних умов та факт оплати за відступлення вимоги саме до відповідача. Жодного офіційного письмового повідомлення (рекомендованим листом з описом вкладення), яке б містило чіткі реквізити нового кредитора та підстави переходу права відповідач не отримував. За відсутності такого повідомлення, вимога нового кредитора про сплату коштів є передчасною та незаконною. Позивач нараховує проценти за ставкою первісного кредитора. Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу. Якщо позивач є факторинговою компанією, він не має права здійснювати нарахування відсотків, що перевищують межі, встановлені для банківських установ, оскільки це перетворює діяльність з факторингу на приховане кредитне шахрайство з метою надмірного збагачення. Заявлена позивачем сума процентів 27 106 гривень 12 копійок більше ніж у два рази перевищує суму основного боргу - тіла кредиту 13 600 гривень. Відповідно до загальних засад цивільного законодавства (ст. 3 ЦК України) та положень статті 21 Закону України «Про споживче кредитування», сукупна сума нарахованих коштів не може призводити до явного збагачення кредитора за рахунок надмірного тягаря для споживача. Нарахування процентів у розмірі, що значно перевищує отриману суму кредиту, свідчить про грубе порушення принципу справедливої рівноваги між інтересами сторін. Такий розмір нарахувань є формою зловживання правом і підлягає обмеженню судом.
Відповідач акцентує увагу на застосуванні принципу тлумачення умов договору проти тієї сторони, яка їх розробила. Позивач у Договорі створив заплутану структуру: вказано і «Дисконтний період» (30 днів), і «Загальний строк» (5 років), при цьому ставка автоматично зростає до 357,7% річних. Така конструкція є пасткою для споживача, який має легітимні очікування, що вартість кредиту обмежена датою повернення траншу 21 квітня
2025 року.
Витрати у розмірі 5 000 гривень є абсолютно неспівмірними зі складністю справи, яка є малозначною, а позовна заява є типовим шаблоном.
На підставі викладеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог частково, а саме в частині нарахованих відсотків та комісії, а також зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача до мінімального розміру.
19 березня 2026 року представник позивача через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення у справі (а.с. 99-109), вважають відзив безпідставним, необґрунтованим та таким, що має виклад неправдивих пояснень. Посилання сторони відповідача у відзиві на те, що відповідач є «слабкою стороною договору», є безпідставним та не ґрунтується на вимогах законодавства. На момент укладення договору відповідач мав можливість ознайомитися з його умовами, оскільки не був обмежений у часі, отримати консультаційні рекомендації та ін. Жодних доказів, які б підтверджували, що на відповідача чинився тиск, що його волевиявлення було спотворене або що умови договору були нав`язані у примусовому порядку, до суду не надано. Відповідач вже отримував кредитні послуги та має ділові відносини з первісним кредитором з 2018 року та за цей час закрив 10 кредитних договорів, що свідчить про те, що останній був ознайомлений з умовами Договору. Відповідач мав можливість скористатись правом на відмову від договору про споживчий кредит, передбаченим ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», та протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.
Відповідач добровільно та з розумінням настання юридичних прав та обов`язків, оформлюючи Договір на сайті первісного кредитора, ознайомився з текстом Договору, а тому мав змогу ознайомитися з правилами та паспортом споживчого кредиту та інформацією, передбаченою ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Кредитодавець, а в разі відступлення права вимоги фактор, яким є позивач ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», має право нараховувати проценти за даним договором, починаючи з першого дня надання траншу за Договором та до дня закінчення строку дії цього Договору. Позивачем відповідно до повідомлення від 18 жовтня 2025 року достроково розірвано договір № 597385370 та зупинено з вказаної дати нарахування відсотків. Відповідач після закінчення строку дисконтного періоду свої зобов`язання відповідно до умов Договору не виконав, не вчиняв конклюдентних дій щодо продовження строку дисконтного періоду, строк кредитування продовжувався, а тому нарахування відсотків відбувалося в межах строку користування кредитом до дати дострокового розірвання Договору. Саме неналежна поведінка позичальника, невиконання зобов`язань по Договору та вчасне неповернення кредитних коштів з процентами по користуванню ними, призвело до нарахування процентів за користування кредитними коштами саме у заявленому розмірі і відповідно до умов Договору. Між тим, відповідачем не спростовано розрахунок заборгованості за кредитним договором, не надано доказів його неправильності або контррозрахунку або доказів фактичного виконання зобов`язання, передбачених Договором.
Щодо стягнення комісії вказують, що у договорі кредитної лінії
№ 597385370 від 22 березня 2025 року розмір комісії було нараховано за надання траншу при його видачі, він не був прихованим та позичальник ознайомився і погодився з ним, підписуючи договорі кредитної лінії разом, та в подальшому не оспорював їх в судовому порядку.
Виходячи з норм чинного законодавства та висновків Верховного Суду щодо застосування Закону України «Про споживче кредитування», така форма плати за користування кредитними коштами, як комісія за надання (видачу) кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та погоджується між сторонами згідно умов договору. 
Щодо відступлення права вимоги, Договір між первісним кредитором та відповідачем укладений в електронній формі за допомогою дистанційних каналів зв`язку, зокрема, шляхом обміну даними між кредитодавцем та позичальником шляхом направлення електронних повідомлень з використанням електронної пошти та мобільного телефону користувача, які вказані в заяві на отримання кредиту та використовуються для входу в особистий кабінет. Крім того, при укладанні договору сторони узгодили, направляти інформаційні повідомлення, щодо виконання цього Договору Позичальнику в електронному вигляді через особистий кабінет та/або на електронну пошту та/або у вигляді sms-повідомлень на номер телефону, вказаний у заявці та/або в месенджері.
Усі адресовані відповідачу повідомлення від первісного кредитора та позивача, в тому числі повідомлення про зміну кредитора, надсилались останньому на вказану ним у заяві на отримання кредиту електронну адресу останнього - nash93@i.ua. Направленим на електронну адресу листом ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» від 27 травня 2025 року відповідача було повідомлено про відступлення права вимоги новому кредитору - ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС». Зауважують, що вся кореспондентська інформація в тому числі відображається в особистому кабінеті користування кредитних коштів.
Із копії Реєстру боржників за кредитними договорами до Договору факторингу № МВ-ТП/37 від 12 червня 2025 року слідує, що ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги, зокрема, до відповідача за кредитним договором № 597385370 від 22 березня 2025 року, який підписувався представником первісного кредитора та фактором в електронному вигляді. Додатково повідомляємо, що оплата фінансування проводилася фактором із застосуванням консолідованого підходу до розрахунків за весь реєстр прав вимог одночасно. Таким чином, надана платіжна інструкція відображає оплату фінансування за весь реєстр прав вимог згідно Договору факторингу. Крім того, за загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлене договором або законом. Тобто відступлення права вимоги за змістом означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Станом на дату подання позовної заяви до суду від відповідача жодних заяв-заперечень не надходило.
Заявлені позовні вимоги є співмірними, обґрунтованими та такими, що прямо випливають з умов укладеного кредитного договору, оскільки розмір заборгованості сформований виключно з передбачених договором платежів: суми основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та передбаченою договором комісією. Нарахування процентів здійснено відповідно до умов кредитного договору, з якими відповідач погодився під час його укладення. Сам по собі нібито значний розмір процентів не свідчить про їх неспівмірність, оскільки вони є платою за користування кредитними коштами та визначені домовленістю сторін. Доводи відповідача щодо неспівмірності нарахованих відсотків є необґрунтованими, не підтверджені належними доказами та не спростовують обов`язку відповідача виконати взяті на себе грошові зобов`язання.
У зв`язку з порушенням відповідачем своїх зобов`язань по кредитному Договору, Позивач був змушений звернутись до суду за захистом своїх законних прав та інтересів. Позивач надав суду достатні, належні та допустимі докази для підтвердження витрат на правову допомогу. Ні з відзиву на позовну заяву, ні з додатків до нього не вбачається, що відповідач зверталась до суду з клопотанням про зменшення витрат на оплату правничої допомоги з детальним аргументуванням та доказами вказаних обставин, як на підставу своїх заперечень. Тому просить прийняти до уваги зазначені аргументи та відхилити будь-які неаргументовані заперечення сторони відповідача.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом встановлено, що 22 березня 2025 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено Договір кредитної лінії № 597385370, підписаний позичальником електронним підписом з одноразовим ідентифікатором UMZP, за умовами якого загальний розмір кредиту за цим договором становить 13 600 гривень (а.с. 12-23).
Відповідно до п. 2.1 Договору кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у формі кредитної лінії, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога».
Пунктом 7.1 Договору передбачено, що рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є дата закінчення дисконтного періоду кредитування - 21 квітня 2025 року, а саме протягом 30 днів від дати отримання першого траншу позичальником. У разі пролонгації чи поновлення дисконтного періоду рекомендована (не обов`язкова) дата дострокового повного повернення всієї суми кредиту зміщується на відповідну дату закінчення дисконтного періоду, визначену за правилами цього Договору.
Згідно з п. 7.3 Договору кінцева дата повернення (виплати) кредиту -
21 квітня 2030 року. 
Відповідно до п.5.1 Договору кожен окремий транш за цим Договором надається позичальнику шляхом ініціювання кредитового переказу грошових коштів з рахунку кредитодавця, на рахунок позичальника використовуючи реквізити платіжної картки 4731-21XХ-ХХХХ-1243, що відбувається не пізніше ніж протягом 3 банківських днів з моменту укладення договору чи ініціювання отримання чергового траншу за Договором.
Відповідно до п. 8.3. Договору базова процентна ставка складає 0,98 відсотків в день від суми залишку кредиту, яка знаходиться у позичальника за кожний день користування ним, що становить 357,70 відсотків річних.
Згідно з п. 8.1 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у розмірі та порядку, що встановлені цим договором. Інших витрат позичальника за договором не передбачено.
Відповідно до пп. 7.4.1, 7.4.2 п.7.4. Договору проценти за Договором сплачуються в наступному порядку: протягом дисконтного періоду кредитування позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня дисконтного періоду кредитування. У разі продовження позичальником дисконтного періоду кредитування чи поновлення дисконтного періоду, позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення дисконтного періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору; після закінчення дисконтного періоду кредитування, позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти щоденно.
Пунктом 8.4. Договору передбачено, що комісія за надання кредиту не є платою за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця. Комісія за надання кредиту позичальнику є іншою складовою плати за послуги, що надаються кредитодавцем за цим Договором. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі першого траншу за цим Договором. 
Згідно з п. 8.5 Договору розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим договором становить 816 гривень.
Відповідно до п. 8.10 Договору проценти в розмірі визначеному правилами цього Договору нараховуються на фактичну суму залишку кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з першого дня надання траншу за договором та до дня закінчення строку дії цього Договору. Проценти нараховуються щоденно у відсотках від суми кредиту за кожен день користування ним.
Згідно з п. 11.1 Договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами та діє протягом 5 років або до його дострокового розірвання/припинення його дії, а в частині розрахунків до повного та належного їх виконання. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії договору, діють до повного їх виконання.
Відповідно до п. 14.1 Договору невід`ємною частиною цього Договору є правила та паспорт споживчого кредиту, що надано позичальнику до укладення договору. Укравши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись правил, текст яких розміщений на сайті кредитодавця: www.moneyveo.ua.
22 березня 2025 року на сайті: moneyveo.ua  ОСОБА_1  заповнив заявку на отримання грошових коштів в кредит, яка містить докладну інформацію щодо особи позичальника, зокрема, дату народження, фінансовий номер телефону, серію, номер та дату видачі паспорта, РНОКПП, адресу реєстрації та проживання, електронну адресу та номер карти (а.с. 47 на звороті).
Підписанням паспорта споживчого кредиту продукту «СМАРТ» до договору № 597385370 від 22 березня 2025 року електронним підписом одноразовим ідентифікатором 597385370 відповідач підтвердив отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, виходячи із обраних ним умов кредитування
(а.с. 10-11).
Відповідно до підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів ТОВ «ПрофітГід» підтвердило, що в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів № ПГ-757 від 06 вересня 2023 року та на підставі платіжної інструкції відправника 22 березня
2025 року здійснено успішний переказ коштів у сумі 13 600 гривень на платіжну картку отримувача  ОСОБА_1  № НОМЕР_1 , емітентом якої є АТ «ПРИВАТБАНК» за договором № 597385370. Зарахування коштів на карту № НОМЕР_1 , також підтверджується довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» від 15 січня 2026 року (а.с. 37).
27 травня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» було укладено договір факторингу № МВ-ТП/37, за умовами якого ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» набуло права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами (а.с. 39 на звороті -41).
Відповідно до витягу з Реєстру прав вимоги від 27 травня 2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» право вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 597385370 від 22 березня 2025 року на загальну суму заборгованості
29 263 гривні 08 копійок (а.с. 42 на звороті - 43).
Згідно повідомлення про відступлення права вимоги від 27 травня
2025 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на електронну адресу відповідача ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомило, що право вимоги погашення заборгованості за Договором № 597385370 від 22 березня 2025 року перейшло до ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» згідно укладеного договору факторингу із зазначенням банківських реквізитів нового кредитора (а.с. 48).
18 жовтня 2025 року ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» на електронну адресу ОСОБА_1 направило повідомлення про дострокове розірвання кредитного договору № 597385370 від 22 березня 2025 з 18 жовтня 2025 року та про необхідність оплати заборгованості із зазначенням банківських реквізитів (а.с. 48).
Відповідно до розрахунку заборгованості, складеного первісним кредитором ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» за кредитним договором № 597385370, нарахована заборгованість за тілом кредиту -
13 600 гривень, проценти - 8 047 гривень 08 копійок, комісія - 816 гривень, неустойка - 6 800 гривень (а.с. 44-45).
Згідно з розрахунком заборгованості, складеним ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» загальна сума заборгованості  ОСОБА_1  за кредитним договором
№ 597385370 складає 48 322 гривні 12 копійок, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 13 600 гривень, проценти - 27 106 гривень 12 копійок, комісія - 816 гривень, неустойка - 6 800 гривень (а.с. 45-47).
Згідно з інформацією, наданою АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на запит суду, 
на ім`я  ОСОБА_1 емітовано платіжну картку 
№ НОМЕР_2 , зарахування на суму 13 600 гривень підтверджується випискою по рахунку за 22 березня 2025 року (а.с. 89, 90).
Адвокатським об`єднанням «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ» на електронну адресу ОСОБА_1 направлялася досудова вимога щодо добровільного погашення заборгованості за договором № 597385370 від 22 березня 2025 (а.с. 49).

ІV. Норми права, які застосував суд, та оцінка аргументів сторін.
Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
Стаття 627 ЦК України визначає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. 
Матеріали справи свідчать про те, що кредитний договір укладений в електронній формі.
Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Отже електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.
Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Кредитний договір укладено в електронному вигляді через комунікаційний ресурс кредитодавця - мобільний додаток «Мoneyveo - кредит онлайн» та підписаний відповідачем за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що узгоджується з положеннями статей 6, 627 ЦК України та статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання жодному з кредиторів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язань (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 06 лютого 2018 року в справі № 278/1679/13-ц).
Згідно з частинами 1, 2 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Враховуючи викладене, ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС», як новий кредитор, правомірно набуло право вимоги до  ОСОБА_1  за кредитним договором від 22 березня 2025 року № 597385370.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли всіх істотних умов договору. За правилами ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений законом чи договором строк, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Відповідно до статей 1048-1052, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику та сплатити відсотки за користування коштами у строк та у порядку, що встановлені договором.
Із змісту статей 1054, 1055 ЦК України слідує, що за кредитним договором, укладеним у письмовій формі, банк зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку, відповідно до статей 549-552 ЦК України, що нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором.
Частиною третьою ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України.) Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Позивачем надано належні та допустимі докази укладення з відповідачем зазначеного вище кредитного договору, та отримання відповідачем коштів за договором.
З розрахунку заборгованості за кредитним договором № 597385370 вбачається, що первісним кредитором ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» протягом перших 30 днів Дисконтного періоду нараховані проценти у розмірі 816 гривень, однак враховуючи, що відповідач протягом дії пільгового періоду проценти не сплатив, кредитодавцем нараховані проценти за період з 22 березня 2025 по 27 травня 2025 року (дата продажу), за базовою процентною ставкою 0,98%. 
У подальшому новим кредитором ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» нараховані відсотки за період з 28 травня 2025 до 17 жовтня 2025 року (розірвання договору), тобто в межах строку дії договору.
Вирішуючи даний спір, суд бере до уваги те, що відповідач не заперечував факт укладення договору та отримання за договором грошових коштів (кредиту) у визначеному договором розмірі, однак доказів погашення кредитної заборгованості матеріали справи не містять. 
Відповідачем не було подано до суду жодних доказів, які б спростували або поставили під сумнів правильність розрахунку заборгованості за кредитним договором, а за висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 11 листопада 2018 року в справі № 753/7883/15, спростування доказів позивача є процесуальним обов`язком саме відповідача.
Щодо стягнення заборгованості за комісією за надання кредиту в розмірі 816 гривень, суд зазначає наступне.
Умовами договору передбачено, що комісія за надання кредиту не є платою за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця. Комісія за надання кредиту позичальнику є іншою складовою плати за послуги, що надаються кредитодавцем за цим Договором. Комісія за надання кредиту нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі першого траншу за цим Договором. Розмір комісії, що нараховується за надання першого траншу за цим договором, становить 816 гривень (п. 8.4, 8.5 Договору).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку чи іншої фінансової установи встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту і, відповідно, така умова не є нікчемною.
Зазначене узгоджується з висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20 вересня 2024 року в справі № 331/2974/23.
Враховуючи зазначене, дослідивши всебічно, повно та об`єктивно наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що відповідач порушив зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати процентів та комісії, а тому на підставі статей 525-527, 530, 611, 629, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Таліон Плюс» підлягають задоволенню. 

V. Розподіл судових витрат.
Позивачем понесені та документально підтверджені судові витрати
(а.с. 9), які відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 гривень. 
Статтею 137 ЦПК України врегульовано порядок розподілу витрат на професійну правничу допомогу.
Згідно із частинами 2, 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Представником позивача надано суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, ордер, договір про надання правової допомоги № 5, укладений 02 грудня 2024 року між ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та Адвокатським об`єднанням «ЛІГА ЮРИДИЧНИХ ТЕХНОЛОГІЙ ТА ІННОВАЦІЙ», додаткову угоду № 2484 від 16 грудня 2025 до вищевказаного договору, акт приймання-передачі наданих послуг від 16 грудня 2025 року, відповідно до якого вартість наданих послуг становить
5 000 гривень, платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 332 від 16 грудня 2025 на суму 5 000 гривень (а.с. 52-55, 56,57).
Суд з урахуванням складності справи, спрощеного порядку її розгляду, обсягу виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, клопотання відповідача про зменшення витрат на правову допомогу, з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає вказані витрати є не співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, що є підставою для визначення витрат на правничу допомогу у розмірі 3 500 гривень. 

На підставі наведеного, керуючись статтями 525-527, 530, 610, 611, 629, 1048- 1050, 1054 ЦК України, статтями 13, 43, 76-81, 141, 263, 265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд  
УХВАЛИВ:
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити. 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» заборгованість за Договором кредитної лінії № 597385370 від 22 березня 2025 у розмірі 41 522 гривні 12 копійок.
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» судовий збір у розмірі 
2 662 гривні 40 копійок та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 гривень.
Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. 

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАЛІОН ПЛЮС» (юридична адреса: 14017, м. Чернігів, вул. Жабинського, буд. 13, ЄДРПОУ 39700642, ел. пошта assistant@talion plus.com.ua)

Відповідач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_3 , ел. пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

Суддя  Р.М. Топіха