ПОСТАНОВА
 
Іменем України
 
  	№ 610/4061/25 № 3/610/15/2026	
м. Балаклія	05 березня 2026 року	

Суддя Балаклійського районного суду Харківської області Стригуненко Володимир Миколайович за участю: секретаря Ворони І.О., захисника Зарицької К.Ю., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, рнокпп НОМЕР_1 ,

в с т а н о в и в:

16.10.2025 о 21.32 год за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, вул. Балтійська, буд. 10, ОСОБА_1 керував транспортним засобом - автомобілем марки ВАЗ 21099 номерний знак НОМЕР_2 , належним ОСОБА_2 , в стані алкогольного сп`яніння, у порушення вимоги п. 2.9. "а" Правил дорожнього руху: «водієві забороняється: керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння…».

ОСОБА_1  про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином за вказаним в матеріалах справи номером телефону (а.с. 1, 13), про що свідчить довідка про доставку повідомлення у додатку "Viber" (а.с. 60). Також належним чином викликався для розгляду справи про адміністративне правопорушення шляхом направлення рекомендованим листом повістки про виклик за вказаною у Протоколі адресою місця проживання, однак повістку поштою не отримав (а.с. 64), про зміну адреси місця проживання суд не повідомляв, в судове засідання не з`явився. 
Отже, судом були вжиті заходи для забезпечення його права на участь у розгляді справи. Тому, вважаю можливим розглянути справу за його відсутності, зважаючи на вжиті заходи для забезпечення участі в розгляді справи, він вже неодноразово повідомлявся про розгляд справи у суді та обізнаний про неї, в суді він представлений захисником, яка повідомила, що він є військовослужбовцем і не може особисто приймати участь у розгляді справи.
Захисником ОСОБА_1 - адвокатом Зарицькою К.Ю. подано письмові додаткові пояснення, в яких просила визнати винним ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого адміністративного правопорушення та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами. Посилалась на те, що ОСОБА_1 щиро розкаюється, вину визнає в повному обсязі, вперше притягається до адміністративної відповідальності, усвідомив, що його дії є вкрай неприпустимими, зробив для себе висновки, що така поведінка є неприйнятною, а отже не має наміру ухилятися від відповідальності, відсутні обставини, що обтяжують відповідальність. При цьому, він перебуває на військовій службі у складі військової частини НОМЕР_3 з 06.03.2025, виконує обов`язки з оборони та захисту держави під час оголошеного військового стану. Для належного виконання військового обов`язку, більш якісного виконання бойових завдань потребується наявності права керування транспортним засобом, оскільки необхідна кількість водіїв в межах військової частини відсутня. Тому вважає, що, враховуючи фактичні життєві обставини та керуючись положенням щодо аналогії права, можливо застосувати положення ст. 69 КК України та призначити більш м`яке адміністративне стягнення, ніж це передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 65-67).

Крім того, 05.01.2026 подавала клопотання про зупинення провадження у справі, оскільки ОСОБА_1 призваний по мобілізації та перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_3 з 06.03.2025 по теперішній час, тому не має фактичної можливості особисто приймати участь у судових засіданнях щодо захисту своїх прав та інтересів, що має суттєве значення, оскільки саме правопорушник володіє повним обсягом відомостей щодо порядку та процесу складання адміністративного матеріалу. З метою недопущення порушення його права на захист та доступ до правосуддя вважала необхідним зупинити провадження у справі до звільнення ОСОБА_1 з військової служби (а.с. 46-47). 
Захисник в суді підтримала подане клопотання.

Розглянувши вказане клопотання, суд на місці постановив відмовити у його задоволенні, оскільки нормами КУпАП не передбачено можливості зупинення провадження до звільнення з військової служби за аналогією ч. 1 ст. 335 КПК України. Тим більш, право на участь у розгляді справи ОСОБА_1 неодноразово надавалось судом, цим правом він не скористався, не просив провести розгляд справи в режимі відеоконференції, представлений захисником, в тому числі в судовому засіданні, надані письмові додаткові пояснення, а також з метою дотримання розумних строків притягнення до адміністративної відповідальності, завдань розгляду справи про адміністративне правопорушення.

В суді захисник зазначила, що ОСОБА_1 визнає вчинення ним інкримінованого адміністративного проступку та просила визнати його винним, застосувавши до нього положення ст. 69 КК України, тобто накласти адміністративне стягнення без позбавлення права керування транспортними засобами.

Пункт 1.3 Правил дорожнього руху передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.
Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.9 "а" Правил дорожнього руху забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідальність за порушення вимог пункту 2.9 "а" Правил дорожнього руху передбачена статтею 130 КУпАП.
Відповідальність за частиною 1 статті 130 КУпАП настає, зокрема, у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.

Протоколом серії ААД № 912936 від 16.10.2025 зафіксовано факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. В протокольних поясненнях вказав, що вжив 2 банки Рево, в протоколі підписався.
Копію протоколу отримав під підпис. 

Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, а також викласти мотиви своєї відмови від його підписання, які долучаються до протоколу.
ОСОБА_1 таким правом не скористався, зауважень щодо змісту протоколу не надав, фактично відмовився від такого свого права.

16.10.2025 о 21.15 до відділу поліції зі служби «102» надійшло повідомлення про те, що в цей час за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, вул. Балтійська, 10, водій в стані алкогольного сп`яніння перебуває за кермом автомобіля ВАЗ99 номерний знак НОМЕР_2 . Заявник ОСОБА_3 .

Відповідно до рапорту інспектора СРПП ВП № 1 Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області С. Устиченка за час патрулювання було виявлено автомобіль ВАЗ 21099 номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , щодо якого було повідомлено на лінію "102" про те, що він керує автомобілем в стані алкогольного сп`яніння. Під час спілкування у водія були виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, почервоніння обличчя. ОСОБА_1 було пред`явлено вимогу пройти огляд на стан сп`яніння за допомогою приладу "Драгер" на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, на що той погодився пройти на місці зупинки. Результат огляду позитивний - 1,51 проміле. Тому щодо водія було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП, відсторонено від керування транспортним засобом та вилучено посвідчення водія з наданням тимчасового дозволу на право керування транспортним засобом.

З досліджених в судовому засіданні об`єктивних доказів - відеозаписів, що містяться в матеріалах справи на CD-R диску, вбачається, що 16.10.2025:
Відео 1 - 0024: з кущів виходить чоловік у камуфляжній куртці, кульгаючи на праву ногу, розмовляє як п`яний, ледь стоїть на ногах. Поліцейський просить надати документ, який посвідчує його особу. Чоловік представляється ОСОБА_1 , жителем с. Гусарівка (таймінг 21.34). 
На запитання, куди він їхав: " ОСОБА_4 заблудився, додому, до бабушки". Просить поліцейських допомогти йому виїхати і поїхати. Каже, що йому треба тільки поставити транспортний засіб. Також каже, що проїхав 350 км, де Шевелівка випив пляшку пива (таймінг 21.36). 
На запитання пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці або у медичному закладі відповів: "Будемо" (таймінг 21.39).
Поліцейський пред`являє повторну вимогу пройти огляд на місці або у медичному закладі, повідомляє ознаки сп`яніння - веде себе як п`яний, має запах алкоголю з порожнини рота, на що ОСОБА_1 каже: "Ні" (категорично) (таймінг 21.40-21.41).
На запитання поліцейського ОСОБА_1 знову відмовляється проходити огляд. Поліцейський повідомляє про складання протоколу. Заперечує керування, а поліцейський каже, що про це повідомили свідки (таймінг 21.43);
відео 2 - 0025: ОСОБА_1 писати пояснення не бажає, оголошує про бажання заглушити двигун свого автомобіля, однак йому заборонили (таймінг 21.44).
ОСОБА_1 визнає, що там стоїть його автомобіль (таймінг 21.46). 
Поліцейський каже, що ОСОБА_1 міг викликати таксі, а той відповідає, що грошей немає. На репліку поліцейського, що якось він сюди приїхав ОСОБА_1 відповів: "Я приїхав з горем пополам, ледь третю включив, нормально доїхав, ще б у ОСОБА_5 поїхав у такому стані" (таймінг 21.50-21.51).
ОСОБА_1 вчергове проситься поїхати. Йому повідомляють, що він не має права керувати, відсторонений (таймінг 21.53).
Відео 3 - 0026: на запит поліцейського відповів, що сьогодні вжив банку Рево (таймінг 21.56).
Поліцейський роз`яснює порядок проведення огляду, підстави адміністративної відповідальності за ст. 130 КУпАП - огляду або відмови від огляду (таймінг 22.00-22.01).
У кущах стоїть ВАЗ, ОСОБА_1 каже, що автомобіль купив півроку тому "за техпаспортом" (таймінг 22.03);
Відео 4 - 0027: поліцейський пропонує пройти огляд на місці або у медичному закладі (таймінг 22.04).
ОСОБА_1 просить поліцейських допомогти витягнути автомобіль, каже, що сам сяде, поїде потихеньку (таймінг 22.05).
ОСОБА_1 каже: "Їхав до знайомих". На репліку поліцейського, що він їхав у стані алкогольного сп`яніння: "Да я не проти, все було нормально, а тут таке сталося" (таймінг 22.12);
Відео 5 - 0028: приїхали, можливо, ВСП (таймінг 22.15).
ОСОБА_1 каже, що може закрити автомобіль і нехай стоїть (таймінг 22.16);
Відео 6 - 0029: ОСОБА_1 визнає, що вжив 2 банки Рево та 2 л пива (таймінг 22.24).
ОСОБА_1 власноруч розпаковує трубку, поліцейський робить контрольний замір, потім водій продуває, результат 1,51 проміле (не заперечував). ОСОБА_1 каже, що ОСОБА_6 було міцністю 8,5 %. Поліцейський повідомив, що складуть протокол за ст. 130 КУпАП (таймінг 22.28);
Відео 7 - 0030: ОСОБА_1 каже: "Я не доїхав 500 метрів" (таймінг 22.35).
ОСОБА_1 підписав результат, отримав його копію. Результат не заперечував, поїхати у медзаклад для спростування результатів не вимагав (таймінг 22.36).

Відеофіксацію було здійснено за допомогою технічного засобу об`єктивної фіксації - портативного (нагрудного) відеореєстратора TEСSAR BDC-43-GWCР, інвентарний № 1113031965/83, що вбачається з протоколу та матеріалів справи.

З відеозаписів цілком зрозуміло, очевидно що подія відноситься саме до цієї справи та відбулася саме в той день, час та за тих обставин, які зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення, протилежне не доведено.

Тим більше, відеозаписи не є єдиним доказом обвинувачення та повністю узгоджується з іншими, дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння та роздруківки з приладу "Драгер" від 16.10.2025, за результатами проходження огляду ОСОБА_1 на стан алкогольного сп`яніння, здійсненого поліцейським за адресою: Харківська область, Ізюмський район, м. Балаклія, вул. Балтійська, буд. 10, із використанням спеціального технічного засобу газоаналізатору DRAGER Alcоtest 6820 № ARLН - 0181, встановлено, що ОСОБА_1 перебував у стані алкогольного сп`яніння – 1,51 проміле. 
Роздруківка підписана ОСОБА_1 без зауважень, тобто він погодився з результатом.
Ця обставина підтверджена також відеозаписом, на якому зафіксовано весь процес проходження ОСОБА_1 огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціального технічного засобу, його результати – 1,51% проміле, та згоду ОСОБА_1 з результатами такого огляду.

Таким чином, огляд на стан сп`яніння проведено у встановленому законом порядку, у відповідності до ст. 266 КУпАП, із використанням спеціального технічного засобу із застосуванням технічних засобів відеозапису.

Свідок ОСОБА_3 належним чином викликався для надання пояснень, про що свідчать телефонограми від 24.11.2025 та 06.01.2026 (а.с. 27, 51) та рекомендовані поштові повідомлення про невручення судових повісток (а.с. 42-43, 63).
Судом вжито усі можливі заходи для виклику вказаного свідка для розгляду справи про адміністративне правопорушення. Однак він до суду не з`явився. Тому, з огляду на необхідність забезпечення розумного строку розгляду справи, суд досліджує його письмові пояснення, наявні в матеріалах справи.
З письмових пояснень свідка ОСОБА_3 встановлено, що 16.10.2025 приблизно о 21.00 год він знаходився у м. Балаклія по вул. Балтійська, поблизу буд. 10. В цей час біля них на узбіччі проїжджої частини дороги у кюветі на пагорбі стояв автомобіль коричневого кольору ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 , у якого був увімкнений двигун, а водій, який перебував за кермом автомобіля, намагався виїхати з кювету. Коли він підійшов до вказаного автомобіля та відчинив передні водійські двері, то з автомобілю, ледь тримаючись на ногах, вийшов водій, вдягнений у військову куртку. Від нього було чутно стійкий запах алкоголю з порожнини рота, він мав хитку ходу, нечітку мову. Після цього свідок викликав поліцію.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, вважаю обвинувачення по за розумним сумнівом доведеним достатньою сукупністю доказів.
Жодних підстав для сумніву в достовірності наявних доказів немає, оскільки вони не суперечать одне одному та кореспондуються між собою, є послідовними та взаємоузгодженими.
Навпаки, доказів оскарження ОСОБА_1 дій поліцейських, встановлених фактів порушення ними закону не надано.
Матеріали справи не містять даних того, що до ОСОБА_1 зі сторони поліцейських було необ`єктивне ставлення. Жодних доказів про порушення законодавства поліцейськими (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 чи його захисник до суду не надали. 

На місці події ОСОБА_1 не заперечував керування автомобілем після вживання алкогольного напою.
Свідок ОСОБА_3 в своїх письмових поясненнях зазначив, що ОСОБА_1 перебував за кермом автомобіля та намагався виїхати з кювету, при цьому мав ознаки алкогольного сп`яніння. 
З досліджених в судовому засіданні відеозаписів вбачається, що ОСОБА_1 перебував на місці події один, при цьому мав явні ознаки алкогольного сп`яніння та на вимогу поліцейського пройшов огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, результат тесту склав 1,51 проміле.
На місці події під відеозапис та у протоколі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 не вказав на іншу особу, як водія, інша особа водія на місці встановлена не була.
Крім того, в судовому засіданні захисник посилалась на те, що ОСОБА_1 визнає вчинення ним інкримінованого адміністративного правопорушення.

Таким чином, фактичні обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 в автомобілі був сам, не заперечував керування автомобілем, мав ознаки алкогольного сп`яніння, визнав вживання алкоголю та на вимогу поліцейського пройшов огляд на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу з використанням приладу "Драгер", яким було встановлено його перебування у стані алкогольного сп`яніння, що кореспондується з його станом та поведінкою, з результатом погодився та виявив бажання пройти такий огляд у закладі охорони здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем.

З приводу доводів захисника щодо застосування правила ст. 69 КК України за аналогією закону та призначити більш м`яке адміністративне стягнення ніж це передбачено ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд приходить до висновку, що аналогія закону застосовується виключно, якщо відповідні суспільні відносини нормативно не врегульовані, тобто існує прогалина у законодавстві.
У чинному КУпАП дійсно наявні деякі прогалини, які за аналогією закону можуть регулюватися іншими актами законодавства, однак, питання призначення адміністративного стягнення чітко врегульовано главою 4 КУпАП, і будь-якої прогалини у даному випадку не існує, як і підстав застосувати аналогію закону.
Відповідно до ч. 2 ст. 33 КУпАП при накладенні адміністративного стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.
Разом з цим, санкція ч. 1 ст. 130 КУпАП не є альтернативною, а передбачає адміністративне стягнення у виді штрафу поєднаного із позбавлення права керування транспортними засобами.
При цьому, у даному конкретному випадку, загальні засади призначення адміністративного стягнення, визначені ч. 1 ст. 33 КУпАП, не наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, оскільки передбачено накладення стягнення у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.
Отже, у цій справі, з огляду на встановлену законодавством безальтернативну санкцію за ч. 1 ст. 130 КУпАП, ця функція за своєю правовою природою не є дискреційною, оскільки не потребує врахування та оцінки характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Законодавство про адміністративні правопорушення, на відміну від закону України про кримінальну відповідальність, не передбачає накладення адміністративного стягнення більш м`якого, ніж передбачено законом.
Більш того, законодавчо заборонено, починаючи з 17 березня 2021 року, визнання такого правопорушення малозначним та передачу матеріалів справи на розгляд трудовому колективу чи громадській організації, військовій частині (ч. 1 ст. 21 та примітка до ст. 22 КУпАП).
При цьому, дана категорія правопорушень вчиняється водіями тільки навмисно, вчинене відноситься до грубого порушення, а водій не може не розуміти загрози для оточуючих внаслідок власної поведінки.

У даному конкретному випадку, з огляду на положення ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.
Зокрема, у рішенні по справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29 червня 2007 року Європейський Суд з прав людини зазначив, що будь-яка особа, яка володіє чи користується автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізує своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Вчинення діянь, які кваліфікуються в національному законодавстві за ст. 130 КУпАП, є найбільш тяжким порушенням у сфері безпеки дорожнього руху.
Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Суд не вправі, при визнанні особи винуватою за ч. 1 ст. 130 КУпАП, призначити інше покарання, ніж передбачене санкцією, або ж перейти до іншого виду стягнення чи звільнити від стягнення, оскільки Законом України встановлена пряма заборона застосування пом`якшення стягнення чи звільнення від стягнення.

Крім того, суд бере до уваги правові висновки, що містяться в п. 28 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", з яких вбачається, що судам необхідно враховувати, що КУпАП не передбачає накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією певної норми. Тому, згідно зі ст. 33 цього Кодексу, основні й додаткові стягнення слід застосовувати з урахуванням характеру вчиненого правопорушення, особи правопорушника, ступеня його вини, майнового стану, обставин, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, у межах санкцій відповідних норм.
При цьому нормами КУпАП не передбачено можливості накладення адміністративного стягнення нижче від найнижчої межі, визначеної в санкції певної норми, або не накладення одного з видів стягнень, передбаченого санкцією відповідної норми як обов`язкового, а посилання сторони захисту на ст. 69 КК України та можливість її застосування за аналогією при накладенні адміністративного стягнення за ч. 1 ст. 130 КУпАП не відповідає чинному законодавству, оскільки положення ст. 69 КК України поширюються виключно на випадки вчинення кримінального правопорушення, а також безпосередньо у тесті КК України, а саме у ч. 4 ст. 3 КК України, міститься пряма заборона застосування закону про кримінальну відповідальність за аналогією.
Крім того, застосування аналогії при накладенні адміністративного стягнення свідчить про порушення принципу законності, на якому ґрунтуються норми КУпАП. Так, відповідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_1 є діючим військовослужбовцем, виконує обов`язки з оборони та захисту держави під час оголошеного військового стану, необхідна кількість водіїв в межах військової частини відсутня, у зв`язку з чим право керування потрібно йому для належного виконання його військових обов`язків, більш якісного виконання бойових завдань, не можуть слугувати підставою для звільнення його від покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами з урахуванням встановленої законодавцем безальтернативної санкції, характеру вчиненого діяння та суспільної небезпеки правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Суд також бере до уваги, що ОСОБА_1 , як водій, керуючи джерелом підвищеної небезпеки в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлював, що це заборонено законом та становить небезпеку для оточуючих.
Отже, накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у виді штрафу з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 рік, не лише відповідає санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, вимогам ст. 33, 34 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнення, а також є співрозмірним скоєному адміністративному правопорушенню.
Законодавець не передбачає можливості призначення стягнення у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами.
Вчинення діяння, яке кваліфікуються в національному законодавстві за статтями 130 КУпАП, є найбільш тяжкими порушеннями у сфері безпеки дорожнього руху.
Тяжкість стягнення обумовлена саме високим ступенем суспільної шкоди, яка завдається такими діяннями.
Водій ОСОБА_1 , вчиняючи адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП, повинен був розуміти, що таким чином поставив у небезпеку кожного потенційного учасника дорожнього руху.
Отже, наведені доводи сторони захисту про призначення ОСОБА_1 стягнення без позбавлення права керування транспортним засобом не відповідають вимогам Закону, а тому не підлягають задоволенню.
У разі, якщо, зокрема, військовослужбовець діє в стані крайньої необхідності, він не підлягає адміністративній відповідальності за правилом ст. 17 КУпАП.

В судовому засіданні захисник Зарицька К.Ю. просила відкласти розгляд справи до отримання відповіді з військової частини на її адвокатський запит щодо посади, яку займає ОСОБА_1 та необхідності йому для проходження служби права на керування транспортними засобами.
Суд на місці постановив відмовити у задоволенні вказаного клопотання через його недоведеність, а саме відсутність підтвердження направлення такого адвокатського запиту та наявність достатньої сукупності доказів для ухвалення рішення.

Дії ОСОБА_1 за вказаним фактом кваліфікую за ч. 1 ст. 130 КУпАП України, як керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, пом`якшуючою відповідальність, визнаю щире розкаяння винного. Обставин, що обтяжують відповідальність, не убачається.

Водій в стані алкогольного сп`яніння мав подумати про ймовірні наслідки своїх протиправних дій (дискомфорт, зміна звиклого способу життя його та родини тощо), а тому був готовий до наслідків таких своїх дій.

На підставі викладеного, керуючись ст. 33-35, 38, 252, 247, 280, 284-285 КУпАП,

п о с т а н о в и в:

1)ОСОБА_1 визнати винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, накласти на нього адміністративне стягнення - штраф у розмірі 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.

2)Стягнути з ОСОБА_1 665,60 гривень судового збору.

3)У разі несплати правопорушником штрафу у 15-ти денний строк з дня вручення йому постанови про накладення штрафу, а в разі оскарження такої постанови - не пізніш як через п`ятнадцять днів з дня повідомлення про залишення скарги без задоволення, у порядку примусового виконання постанови стягнути подвійний розмір зазначеного штрафу та витрати на облік зазначених правопорушень.

Постанова може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Балаклійський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги.

Суддя Стригуненко В.М.

Реквізити для сплати штрафу: населений пункт: ХАРКIВСЬКА ОБЛАСТЬ/М.ХАРКIВ, отримувач коштів: ГУК Харківськ обл/Харкiвобл/21081300, код отримувача (ЄДРПОУ): 37874947, банк отримувача: Казначейство України (ел. адм. подат.), рахунок отримувача: UA168999980313020149000020001, код класифікації доходів бюджету: 21081300.
Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код за ЄДРПОУ: 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA908999980313111256000026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106, призначення платежу: судовий збір.