ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року	Львів	Справа № 500/709/25 пров. № А/857/19148/25	
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді	Матковської З. М.	
суддів -	Гінди О. М.	
 	Гуляка В. В.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі № 500/709/25 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії (головуючий суддя першої інстанції Чепенюк О.В., час ухвалення - у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, місце ухвалення м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення 04 квітня 2025 року),-
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 через представника звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (далі - ГУ ПФУ в Тернопільській області, відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач 2), у якому просить:
визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 08.01.2025 №192650012784 про відмову ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком згідно статті 55 Закону України “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII);
зобов`язати ГУ ПФУ в Тернопільській області призначити і виплачувати з 09.12.2024 ОСОБА_1 із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернулася із заявою до ГУ ПФУ в Тернопільській області про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII, подавши необхідні документи. Оскаржуваним рішенням ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 08.01.2025 їй відмовлено у призначенні пенсії через те, що не підтверджено період проживання на території зони посиленого радіологічного станом на 01.01.1993 не менше 4 років.
Позивач не погоджується з відмовою відповідача 2 та вказує, що має право на призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку, оскільки проживала та працювала у місті Чорткові, яке було віднесене до зони посиленого радіоекологічного контролю не менше 4 років станом на 01.01.1993, і після цієї дати. Доказами таких обставин є: видане 08.12.1994 Тернопільською обласною державною адміністрацією посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорія 4) серії НОМЕР_1 , довідка відділу “ЦНАП” Чортківської міської ради від 12.08.2024 № 20-10/1050, відомості про навчання її та дочки на території радіоактивного забруднення, що стверджується довідками навчальних і дошкільних закладів, зокрема, від 19.08.2024 №69, від 13.08.2024 № 01-13/23 в періоди з 01.09.1977 (26.04.1986) по 26.06.1987; з 22.07.1993 по 19.05.1995, з 01.09.1988 по 21.06.2009; укладення шлюбу 26.01.1991; перебування дитини на диспансерному обліку в місцевому лікувальному закладі з дати народження - 18.12.1991 по жовтень 2010 тощо.
Наведені докази, на думку представника позивача, підтверджують, що ОСОБА_1 постійно проживала у зоні посиленого радіоекологічного контролю як на 01.01.1993 більше 4 років та в період з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986, так і в подальшому станом на 01.01.2015 не менше 9 років, що є підставою для зниження пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796-XII. 
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі № 500/709/25 в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, та неправильним застосуванням норм матеріального права.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт покликається на те, що ОСОБА_1 досягла пенсійного віку 55 років, має право на зменшення пенсійного віку як з урахуванням початкової величини, так і за додатковою умовою 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. Покликається на те, що наявність у позивача посвідчення «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи» (4 категорії) підтверджує факт проживання або роботи позивача станом на 01.01.1993 у зоні гарантованого добровільного відселення не менше чотирьох років. Також позивач має необхідний страховий стаж 33 роки 10 місяців 09 днів, тобто виконуються усі умови для призначення пенсії, а тому є усі підстави для призначення пенсії за віком
Просить скасувати рішення суду та задовольнити позов.
Відповідач правом подання відзиву не скористався.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 02.01.2025 звернулася з заявою до ГУ ПФУ в Тернопільській області про призначення пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. До заяви долучила копії документів, необхідних для призначення пенсії, перелік яких наведений у розписці-повідомленні (а.с.10-11).
Розгляд заяви від 02.01.2025 провадився за принципом екстериторіальності ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, рішенням якого від 08.01.2025 №192650012784 позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII (а.с.8). Листом ГУ ПФУ в Тернопільській області від 20.01.2025 позивача повідомлено про рішення про відмову у призначенні пенсії з наданням копії відповідно рішення (а.с.7).
Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що вік заявниці на дату звернення 55 років. 
Наявний страховий стаж особи становить 33 роки 10 місяців 09 днів. 
За доданими документами до страхового стажу не враховано період проживання з 01.09.1993 по 23.06.1994 у зоні посиленого радіологічного контролю, оскільки період проживання перетинається з періодом навчання в м. Тернопіль, територія якого не відноситься до зони посиленого радіологічного контролю.
Враховуючи викладене, пенсійний орган відмовив позивачу у призначенні пенсії відповідно до статті 55 Закону №796-XII, в зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання у зоні посиленого радіологічного контролю.
Позивач вважає, що відмова ГУ ПФУ в Дніпропетровській області у призначенні їй пенсії зі зменшенням пенсійного віку є протиправною, порушує її право на соціальний захист, а тому звернулася до суду з цим позовом. 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції зазначив, що позивач не підтвердила належними письмовими доказами своє проживання в зоні посиленого радіологічного контролю станом на 01 січня 1993 року не менше 4 років, відтак не має права на призначення пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на 5 років відповідно до статті 55 Закону №796-XIІ.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору, оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" №796-XII від 28.02.1991 (далі - Закон №796-XII).
Приписами пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ передбачено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу, зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи:
особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років - зменшення віку передбачено на 2 роки* та додатково 1 за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років.
*Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.
Аналіз наведених положень Закону свідчить, що обов`язковою умовою наявності у особи права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на підставі пункту 2 частини першої статті 55 Закону № 796-ХІІ є факт постійного проживання та (або) роботи такої особи у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року.
При цьому, особам, які додатково до зазначеної умови постійно проживали у зоні посиленого радіологічного контролю в період з моменту аварії (26 квітня 1986 року) по 31 липня 1986 року, ще встановлюється початкова величина зниження пенсійного віку - 2 роки.
Особам, які постійно не працювали/постійно не проживали в зазначеній зоні з моменту аварії по 31 липня 1986 року, але постійного проживали/постійно працювали у зоні посиленого радіологічного контролю протягом чотирьох років до 01 січня 1993 року, зменшення пенсійного віку застосовується без початкової величини зменшення пенсійного віку, з розрахунку - 1 рік за 3 роки проживання/роботи.
Пенсійний вік за бажанням особи може бути знижено тільки за однією підставою, передбаченою цією статтею, якщо не обумовлено інше. При цьому відповідне зниження пенсійного віку, передбачене цією статтею, застосовується також до завершення періоду збільшення віку виходу на пенсію до 1 січня 2022 року. Призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” і цього Закону (частини друга та третя статті 55 Закону №796-XII).
Оцінюючи обґрунтованість тверджень позивача щодо наявності у неї права на призначення пенсії суд враховує, що згідно з п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005, до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року №122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Верховний Суд у постановах від 17.06.2020 року у справі №572/456/17 (провадження №К/9901/22569/18, К/9901/22573/18), та від 31.07.2019 року у справі №572/1173/17 (провадження №61-34544св18) зазначив, що періоду (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення. Так, Верховний Суд сказав, що відповідно до наведених вище положень законодавства, підставою для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку є належність особи до потерпілих від Чорнобильської катастрофи та факт проживання (роботи).
Факт постійно проживання чи постійної роботи у зоні гарантованого добровільного відселення підтверджується, в тому числі довідкою про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).
Наявними матеріали справи підтверджено, що Чортківської міською радою надано довідку від 12.08.2024, згідно з якою ОСОБА_1 була зареєстрована за місце проживанням у місті Чортків у такі періоди: з 04.02.1970 по 20.12.1985, з 20.12.1985 по 28.08.1987, з 12.08.1992 по теперішній час (а.с.14). 
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 “Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP “Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи” та “Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи” місто Чортків було віднесене до зони посиленого радіологічного контролю.
Разом з тим, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 (в подальшому прізвище змінено у зв`язку з одруженням з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 ) у період з 26.04.1986 по 26.06.1987 навчалася в Чортківській гімназії №6, що вбачається з довідки цього навчального закладу від 19.08.2024 № 69 (а.с.15). 
В період з 01.09.1987 по 15.06.1992 позивач навчалася на денній формі навчання у Чернівецькому державному університеті ім. Ю. Федьковича, що вбачається з диплома серія НОМЕР_2 від 15.06.1992 (а.с.32). 
Місто Чернівці не віднесено до Переліку населених пунктів, що зазнали дії радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Відтак, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що період навчання в місті Чернівці з 01.09.1987 по 15.06.1992 не може бути зарахований як період постійного проживання в зоні посиленого радіологічного контролю.
Після закінчення навчання ОСОБА_1 відповідно до відомостей трудової книжки серії НОМЕР_3 від 15.08.1992 працювала вчителем в Дунаєвецькій середній школі №3 у період з 15.08.1992 по 01.04.1993, що знаходиться в місті Дунаївці Хмельницької області (а.с.26). При цьому у трудовій книжці у записі про звільнення вказана підстава – у зв`язку з переїздом по догляду за рідними.
З 01.09.1993 по 29.06.1994 ОСОБА_1 навчалася на факультеті післядипломної освіти у Тернопільському державному педагогічному інституті, про що свідчать записи її трудової книжки.
Міста Дунаївці та Тернопіль не віднесені до Переліку населених пунктів, що зазнали дії радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи.
Отже, час проживання чи роботи позивача в зоні посиленого радіологічного контролю з моменту аварії до 1 січня 1993 року є недостатнім для призначення пенсії із зменшенням пенсійного віку відповідно до абз. 5 п. 2 ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки цим Законом чітко зазначена умова, що особа за станом на 1 січня 1993 року має прожити або відпрацювати у цій зоні не менше 4 років.
Вказаним Законом №796-ХІІ підтверджується, що саме посвідчення відповідної категорії є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користування пільгами, визначеними Законом для такої категорії.
Разом з тим, користування пільгами визначеними Законом та наявність лише посвідчення відповідної категорії не є безумовною підставою для призначення пенсії зі зниження віку, відповідно до ст. 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Колегія суддів наголошує, що Закон № 796-ХІІ передбачає необхідність фізичного перебування особи у забрудненій зоні у зв`язку із постійним проживанням, або у зв`язку із роботою в такій місцевості.
Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2024 року у справі №500/551/23.
Відсутність інших належних та допустимих доказів на підтвердження періоду постійного проживання (роботи) позивача на територіях посиленого радіологічного контролю, в тому числі рішень судів, довідок органів місцевого самоврядування (підприємств, установ, організацій) свідчить про відсутність підстав для призначення пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону, як того вимагає Порядок. 
Наявні документи не підтверджують обов`язкової умови для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, згідно із ст. 55 Закону України Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, а саме робота або проживання особи у зоні не менше 4 років.
Покликання скаржника на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 27.03.2019 у справі №569/7589/17 (№14-560цс18), від 10.04.2019 у справі №162/760/17 (№14-550цс18), Верховного Суду від 26.07.2023 у справі № 460/2589/20 є безпідставним, оскільки у останніх надано аналіз правовідносин до внесення змін Постановою Пенсійного фонду №33-1 від 25.11.2021 до Порядку №22-1 щодо документів, які підтверджують право на призначення потерпілим від Чорнобильської катастрофи пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку.
Виходячи з аналізу правових норм та обставин даної справи, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати перерозподілу не підлягають.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 квітня 2025 року у справі № 500/709/25 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя	 	З. М. Матковська 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Гуляк