Справа № 214/10266/25
2/214/706/26
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
Іменем України
16 квітня 2026 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді – Євтушенка О.І., 
за участю:
секретаря судового засідання – Ручинської К.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження, при заочному розгляді, цивільну справу №214/10266/25 за позовною заявою Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії,-

ВСТАНОВИВ:

17.10.2025 представник АТ «Криворізька теплоцентраль» Шевченко Ю.С. звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь АТ «Криворізька теплоцентраль» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2021 до 30.06.2025, у загальному розмірі – 22 793,68 грн., що складається з: основного боргу – 18 017,19 грн., інфляційних втрат – 2 774,49 грн., 3% річних – 749,17 грн., пені – 897,15 грн., плати за абонентське обслуговування – 355,68 грн., а також судовий збір у розмірі 3 028,00 грн.
Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що АТ «Криворізька теплоцентраль» за специфікою своєї виробничої діяльності здійснює постачання теплової енергії для потреби опалення і гарячого водопостачання населенню, яке зобов`язане здійснювати оплату за отримані послуги відповідно до встановлених тарифів. На виконання своїх зобов`язань АТ «Криворізька теплоцентраль» надавало послуги з централізованого опалення за адресою: АДРЕСА_1 , де споживачами послуг є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .
Хоча договір про надання послуг з постачання теплової енергії за вказаною адресою між АТ «Криворізька теплоцентраль» та споживачами у письмовій формі укладений не був, послуги фактично надавалися, споживачі ними користувалися, а отже, зобов`язані здійснювати їх оплату. Крім того, 01.10.2021 АТ «Криворізька теплоцентраль» як виконавцем послуг на своєму офіційному веб-сайті було розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Протягом 30 днів з дня його опублікування від відповідачів не надходило документів, які б підтверджували прийняття власниками багатоквартирного будинку рішення щодо обрання іншої моделі договірних відносин.
Таким чином, з 01.11.2021 між позивачем та відповідачами фактично було укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії. АТ «Криворізька теплоцентраль» свої зобов`язання з надання послуг з централізованого опалення виконувало належним чином, однак у зв`язку з неналежним виконанням споживачами своїх зобов`язань, за період з 01.10.2021 до 30.06.2025 утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі основного боргу – 18 017,19 грн., на яку позивачем нараховано збитки в порядку ст.625 ЦК України станом на 30.12.2023, а саме: інфляційні втрати – 2 774,49 грн., 3 % річних – 749,17 грн., пеня – 897,15 грн., плата за абонентське обслуговування – 355,68 грн.
Оскільки споживачі добровільно заборгованість не погашають, а звернення підприємства з цього приводу ігнорують, тому за захистом майнових інтересів АТ «Криворізька теплоцентраль» представник вимушена звернутися до суду.
Згідно з відповіддю №1905468 від 20.10.2025 з Єдиного державного демографічного реєстру, отриманою судом у порядку ч.8 ст.187 ЦПК України на електронний запит встановлено, що ОСОБА_1 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .
На виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України 22.10.2025 на запит суду надійшла відповідь з адресно-довідкового органу щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , з якої вбачається, що відповідач ОСОБА_2 також зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 27.07.1984 по теперішній час.
Ухвалою суду від 23 жовтня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Згідно з клопотанням представника позивача Шевченко Ю.С., поданим одночасно з позовом, остання просила справу розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала (а.с.9 розворот).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає частково, просить суд при ухвалені рішення застосувати позовну давність та висловила намір після ухвалення рішення по справі, звернутись до суду із заявою про розстрочення виконання рішення, оскільки є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію. 
Відповідач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явився, будучи повідомленим належним чином.
З урахуванням характеру спору, обраного позивачем способу захисту, категорії та складності справи, належного повідомлення відповідачів та позиції ОСОБА_2 , викладеній у заяві від 16.04.2026, суд ухвалив здійснити заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів.
Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. 
Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Суб`єктами правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: орган державної влади та органи місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг; учасники - споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії є теплопостачальна організація (ст.ст.4, 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
За визначенням, наданим у ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги – це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Згідно зі ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) житлові – послуги з управління багатоквартирним будинком, яка включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньо будинкових систем (крім обслуговування внутрішньо будинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги – послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.
Пунктом 1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Водночас, відповідно до п.5 ч.2 ст.7 цього Закону такому праву прямо відповідає обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг, що надаються АТ «Криворізька теплоцентраль» як постачальником теплової енергії для потреб опалення за адресою: АДРЕСА_1 , та значяться зареєстрованими за цією адресою, що слідує з інформації з Єдиного державного демографічного реєстру та Реєстру Криворізької міської територіальної громади (а.с.12,15). 
Законом України від 03.12.2020 №1060-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг», який набрав чинності 01.05.2021, до Закону України «Про житлово-комунальні послуги» внесено зміни, у тому числі й щодо організації договірних відносин між виконавцями житлово-комунальних послуг та споживачами. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (з урахуванням змін), надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).
Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено можливість укладання 3-х різних моделей договорів про надання комунальних послуг, яка обирається виключно за рішенням співвласників багатоквартирного будинку, прийнятим відповідно до закону, з виконавцем відповідної комунальної послуги, а саме: індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньо будинкових систем, що укладається кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно, за умови що співвласники прийняли рішення про вибір відповідної моделі організації договірних відносин та дійшли згоди з виконавцем комунальної послуги щодо розміру плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; колективний договір, що укладається від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою; договір про надання комунальних послуг з колективним споживачем, що укладається з об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначених цією частиною, за кожним видом комунальних послуг (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії). У той же час, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.
АТ «Криворізька теплоцентраль» як виконавцем послуг 01.10.2021 на офіційному веб-сайті https://tec.dp.ua розміщено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором приєднання. Упродовж 30 днів з дня його опублікування від відповідачів на адресу позивача не надходили документи, що підтверджують прийняття власниками багатоквартирного будинку рішення щодо обрання моделі договірних відносин.
Договір про надання послуг з централізованого опалення та обслуговування внутрішньо будинкових мереж централізованого опалення між АТ «Криворізька теплоцентраль» та відповідачами не укладався, але житлово-комунальні послуги відповідачам надавались, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Відтак, відсутність укладеного договору про надання послуг з централізованого опалення не виключає обов`язок відповідачів оплачувати житлово-комунальні послуги, а у випадку ухилення від виконання такого обов`язку – нести відповідальність в порядку, встановленому законом. 
Відповідна правова позиція сформульована у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, та постановах Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі №642/2858/16. Крім того, з 01.11.2021 між позивачем та відповідачами, як споживачами послуги з постачання теплової енергії, фактично укладено типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії.
Відповідно до п.30 типового індивідуального договору, плата за послугу постачання теплової енергії складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року №830, та методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://tec.dp.ua/plata-za-abonentske-obslugovuvannya/.
Згідно із ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
За змістом ч.1 ст.901, ч.1 ст.903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.
Як визначено ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», виконавець послуги з постачання теплової енергії повинен забезпечити постачання теплоносія безперервно, з гарантованим рівнем безпеки, обсягу, температури та величини тиску. Параметри якості теплової енергії повинні відповідати нормативним документам у сфері стандартизації. Постачання теплової енергії для потреб централізованого опалення здійснюється в опалювальний період. Порядок визначення дати початку і закінчення опалювального періоду визначається законодавством. Постачання теплової енергії на індивідуальні теплові пункти споживачів для потреб опалення та приготування гарячої води здійснюється безперервно, з урахуванням перерв, визначених ст.16 цього Закону. Ціною послуги з постачання теплової енергії є тариф на теплову енергію для споживача, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.
Щомісяця, протягом дії опалювальних сезонів починаючи з жовтня 2021 року по червень 2025 року, позивач нараховував відповідачам плату за надані послуги з теплопостачання, виходячи із встановлених тарифів та опалювальної площі житлового приміщення – 42,9 кв.м., відсутності пільг, субсидії та компенсації. Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 кошти за вказані послуги належним чином не сплачували, внаслідок чого станом на 30.06.2025 виникла заборгованість у розмірі основного боргу – 18 017,19 грн., що слідує з наданого позивачем розрахунку. Крім того, нараховану за період з листопада 2021 року до червня 2025 року плату за абонентське обслуговування у розмірі 355,68 грн. відповідачі також не сплатили.
Докази звернення відповідачів в установленому законодавством порядку з претензіями щодо порушення порядку надання житлово-комунальних послуг АТ «Криворізька теплоцентраль», зміни їхніх споживчих властивостей та перевищення строків проведення аварійно-відновних робіт, складання та підпису відповідних актів-претензій у зв`язку з цим у матеріалах справи відсутні.
У відповідності зі ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.
Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч.2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, за відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг боржник несе відповідальність, передбачену ч.2 ст.625 ЦК України.
При цьому, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 29.12.2023 №1405, яка набрала чинності 30.12.2023, з 30.12.2023 урядом скасовано дію мораторію на нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань та процентів річних на заборгованість, утворену внаслідок несвоєчасного та/або неповного внесення плати за житлово-комунальні послуги населенням, за винятком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, територій можливих бойових дій, активних бойових дій, у тому числі тих, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, або тимчасово окупованих Російською Федерацією, відповідно до переліку, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України.
Щодо доводів відповідача ОСОБА_2 про пропуск позивачем строку позовної давності за заявленими вимогами, суд вважає їх необґрунтованими, з огляду на таке. 
Відповідно до ст.ст.256-257 ЦК України, позовна давність – це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. 
Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Європейський суд з прав людини зазначає, що позовна давність є законним засобом забезпечення правової визначеності та остаточності правовідносин, а також запобігання розгляду справ на підставі доказів, достовірність яких може бути знижена внаслідок спливу часу (див., mutatis mutandis, рішення у справах «OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява №14902/04, §570; «Stubbings and Others v. the United Kingdom», заяви №22083/93 та № 22095/93, §51). 
Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, поданою до ухвалення рішення. Аналіз наведеної норми свідчить, що застосування позовної давності є диспозитивним, оскільки суд не вправі застосовувати її з власної ініціативи за відсутності відповідної заяви сторони спору. 
Разом з тим, ч.4 ст.267 ЦК України передбачає, що сплив позовної давності є підставою для відмови у позові у разі, якщо судом встановлено факт пропуску такого строку. 
Згідно зі ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. 
Відповідно до ст.261 ЦК України, за загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання зобов`язання. 
Частиною 1 ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. 
Відповідно до ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати отримані послуги. 
Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630, передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, а оплата здійснюється не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо інше не встановлено договором. 
Отже, перебіг позовної давності щодо кожного щомісячного платежу починається з моменту прострочення його оплати та обчислюється окремо щодо кожного такого платежу, якщо інше не встановлено договором між сторонами. 
Разом з тим, суд враховує, що постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19» на всій території України з 12.03.2020 було встановлено карантин, який неодноразово продовжувався та діяв до 30.06.2023. 
У зв`язку із запровадженням карантину, спричиненого поширенням COVID-19, законодавець визнав такі обставини форс-мажорними відповідно до статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України». Законом України №540-IX від 30.03.2020 розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було доповнено п.12, згідно з яким під час дії карантину строки, визначені ст.ст.257, 258 та іншими нормами щодо позовної давності, продовжуються на строк дії такого карантину. 
У постанові Верховного Суду від 07.09.2022 у справі №679/1136/21 зазначено, що положення п.12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України підлягають застосуванню до всіх суб`єктів цивільних правовідносин та передбачають продовження строків позовної давності на період дії карантину. 
Виходячи з системного аналізу наведених норм, а також мети їх запровадження, спрямованої на забезпечення балансу інтересів сторін та недопущення звуження прав учасників цивільних правовідносин, суд доходить висновку, що продовження строків позовної давності застосовується до всіх вимог, щодо яких перебіг позовної давності не закінчився станом на 02.04.2020.
Крім того, суд враховує, що Указом Президента України від 24.02.2022 за №64/2022 затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ, введено військовий стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та діє до теперішнього часу. Відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» та положень ЦК України, під час дії воєнного стану строки позовної давності зупиняються або продовжуються, оскільки обставини воєнного стану об`єктивно обмежують можливість особи реалізувати свої цивільні права та звернутися до суду. 
Відповідно до ст.3 ЦК України, цивільне законодавство ґрунтується на принципах справедливості, добросовісності та розумності, що також підлягають врахуванню при застосуванні строків позовної давності. 
Судом встановлено, що спірна заборгованість виникла у період з 01.10.2021 до 30.06.2025, тобто в межах періоду дії карантину та воєнного стану, які відповідно до чинного законодавства впливають на перебіг позовної давності шляхом її продовження. Таким чином, перебіг позовної давності щодо заявлених позовних вимог був об`єктивно продовжений на весь період дії карантину та воєнного стану, а отже, на момент звернення позивача до суду строк позовної давності не сплив. 
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що підстави для застосування позовної давності до спірних правовідносин відсутні, у зв`язку з чим суд відхиляє позицію відповідача ОСОБА_2 про застосування позовної давності.
Оскільки внаслідок неналежного виконання відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 своїх зобов`язань перед позивачем, останньому було завдано майнової шкоди, яка має грошове вираження, а відповідні правовідносини є грошовим зобов`язанням, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги про стягнення інфляційних втрат, 3% річних та пені, узгоджуються з положеннями ч.2 ст.625 ЦК України та підлягають задоволенню.
З урахуванням наведеного, визначаючи розмір нарахувань відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, суд виходить з того, що нарахування інфляційних втрат та 3% річних є можливим з 30.12.2023, у зв`язку з чим бере до уваги надані позивачем розрахунки та вважає вірними інфляційні втрати у розмірі 2 774,49 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у розмірі 749,17 грн. та пеню у розмірі 897,15 грн.
Враховуючи, що відповідно до ст.322 ЦК України тягар утримання майна, у тому числі обов`язок по оплаті житлово-комунальних послуг покладається на власника приміщення та членів його сім`ї, у даному випадку на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , та з огляду на те, що між відповідачами і позивачем існували фактичні договірні відносини, доведеність заявленого позивачем розміру заборгованості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. 
Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст.141 ЦПК України, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частинах, з кожного окремо, на користь позивача по 1 514,00 грн. у рахунок відшкодування документально підтверджених витрат зі сплати судового збору.
Керуючись ст.ст.4, 5, 13, 19, 76-81, 89, 95, 133, 141, 258-259, 263-265, 273-274, 277, 279, 280-284, 287, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії – задовольнити.
Стягнути солідарно із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» заборгованість по оплаті за надані житлово-комунальні послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2021 до 30.06.2025, у загальному розмірі – 22 793,68 грн., що складається з: основного боргу – 18 017,19 грн., інфляційних втрат – 2 774,49 грн., 3% річних – 749,17 грн., пені – 897,15 грн., плати за абонентське обслуговування – 355,68 грн.
Стягнути із ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , кожного окремо, в рівних частках, на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» по 1 514,00 грн. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору. 

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів з дня його підписання не подана заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Заочне рішення може бути переглянуте Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за письмовою заявою відповідача (ів), оформленою згідно зі ст.285 ЦПК України та поданою протягом 30 днів з дня його підписання. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено відповідачем(ами) в загальному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.

Відомості про сторін: 
Акціонерне товариство «Криворізька теплоцентраль», код ЄДРПОУ 00130850, юридична адреса: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, буд. 1.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 .

Заочне рішення суду складено та підписано без проголошення 16 квітня 2026 року.

Суддя О.І. Євтушенко