Справа № 214/595/26
2/214/2435/26
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України

03 квітня 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді – Ткаченка А.В.,
за участю секретаря судового засідання – Фастовець Ю.Ю.,
представника позивача - Павленка С.В.(в режимі відеоконференції),
відповідача – Мельничука В.В.,
представника відповідача - Митрошина С.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

ВСТАНОВИВ:
Представник позивачаПАТ «КБ «АКОРДБАНК» Павленко С.В. звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 , в якому просить суд стягнути з останнього на користь ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» суму заборгованості станом на 19.12.2025 за кредитним договором №СІК-211021/023-11 від 21.10.2021 у розмірі 79353,97 грн., що складається з: простроченої суми заборгованості по кредиту – 59569,01 грн.; простроченої заборгованості за комісією – 19784,96 грн. Також, представник позивача просив стягнути з ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 3028,00 грн.
В обґрунтування вимог представником позивачазазначено, що 21.10.2021 між ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» та ОСОБА_1 підписано Заяву-Пропозицію №СІК-211021/023-11, на підставі якої відповідач прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», що розміщені в мережі Інтернет на офіційному сайті банку, які разом із Заявою-Пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають Договір про надання споживчого кредиту. Окрім того, представник позивача вказує на те, що у Додатку №1 до Заяви-Пропозиції від 21.10.2021, графіку платежів та розрахунку сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки детально зазначено строк кредиту – 36 місяців, сума споживчого кредиту – 70350,00 грн., процентна ставка – 16,99% річних, розмір щомісячної комісії – 1,95%, розмір одноразової комісії – 5%. Своїм підписом в Паспорті споживчого кредиту ОСОБА_1 підтвердив ознайомлення з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту. Таким чином, позивач повністю виконав свій обов`язок та надав споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця, з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору у формі Паспорта споживчого кредиту. Також, на виконання умов кредитного договору ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» свої зобов`язання з видачі відповідної суми кредиту виконав повністю, але позичальник, отримавши кредитні кошти, своїх зобов`язань з повернення кредиту належним чином не виконує, в результаті чого, станом на 19.12.2025 заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» у загальному розмірі становить 79353,97 грн. Щодо змісту та переліку послуг, за які в договорі споживчого кредиту встановлена щомісячна комісія за розрахунково-касове обслуговування представник позивача зазначає, що під час дії договору про споживчий кредит для ОСОБА_1 надавалися послуги з розрахунково-касового обслуговування, а саме: приймання готівки, в тому числі, через термінали самообслуговування (касові операції); здійснення банком розрахункових операцій за аналітичними рахунками, які відкриті банком клієнту за балансовими рахунками; перенесення простроченої заборгованості за кредитом/процентами/комісіями шляхом здійснення операцій між рахунками. Всі зазначені операції з розрахунково-касового обслуговування здійснюються саме в зв`язку з наданням та обслуговуванням споживчого кредиту, на постійній основі, протягом усього строку дії кредитного договору відповідальними працівниками банку з оформленням відповідних внутрішніх банківських документів, в тому числі, з підготовкою, оформленням, друкуванням, підписанням та зберіганням таких документів у відповідності до внутрішніх нормативних документів банку та НБУ. Також, представник позивача звертає увагу суду, що банком були вжиті заходи досудового врегулювання спору, але вони виявились безрезультатними. Враховуючи наявність невиконаних кредитних зобов`язань, оскільки відповідачемкредит та комісія у встановлені договором строки не сплачені, з метою захисту прав кредитора,представник позивача просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
26.02.2016 представник відповідача ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнає частково. Зокрема, погоджується з розміром простроченої заборгованості за кредитом, що складає 59569,01 грн. Разом з цим, не погоджується з розміром простроченої суми заборгованості за комісією, оскільки, як слідує з додатку №1 до Заяви-Пропозиції №СІК-211021/023-11 від 21.10.2021, розмір комісії за надання кредиту складає 3350,00 грн., яка була стягнута під час видачі кредиту.
05.03.2026 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він наполягав на законності нарахування щомісячної комісії, оскільки положеннями Закону України «Про споживче кредитування» передбачено можливість одночасного встановлення як процентів за користування кредитом, так і комісії, в тому числі комісії за розрахунково-касове обслуговування та надання кредиту. Також, представник позивача наполягає на тому, що окрім послуги за видачу кредиту , ОСОБА_1 надавалися послуги за розрахунково-касове обслуговування. На момент укладення кредитного договору, ОСОБА_1 не звертався до банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, тим самим фактично погодився з усіма умовами такого договору.
Ухвалою суду від 21.01.2026 прийнято до провадження позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримала з підстав, викладених у тексті позовної заяви.
Відповідач та його представник вимоги позову визнали тільки в частині заборгованості за тілом кредиту. Вимоги позовної заяви в частині стягнення нарахованої щомісячної комісії просили залишити без задоволення.
Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, дійшов до таких висновків.
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.
Так, судом встановлено, що 21.10.2021 між ПАТ «КБ «АКОРДБАНК» та ОСОБА_1 підписано Заяву-Пропозицію №СІК-211021/023-11, на підставі якої відповідач прийняв пропозицію укласти кредитний договір та приєднався до Правил банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «КБ «АКОРДБАНК», що розміщені в мережі Інтернет на офіційному сайті банку, які разом із Заявою-Пропозицією та Умовами споживчого кредитування складають Договір про надання споживчого кредиту. 
Умовами вказаної Заяви-Пропозиції сторони погодили суму кредиту в розмірі 70350,00 грн., строк кредитування 36 місяців, мета отримання – задоволення споживчих особистих потреб, щомісячна комісія за обслуговування кредиту 1,95% від суми кредиту, процентна ставка річних 16,99%; розмір одноразової комісії – 5%. 
Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно з умовами кредитного договору.
Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).
У зв`язку з порушеннями зобов`язань за укладеним договором, відповідач ОСОБА_1 станом на 19.12.2025 має заборгованість з простроченої суми кредиту в розмірі 59569,01 грн., що підтверджується наданим до суду розрахунком суми загальної заборгованості.
Що стосується нарахування та стягнення щомісячної комісії, суд зазначає про таке.
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні визначені Законом України «Про споживче кредитування», який набув чинності 10.06.2017.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності) для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право банку встановлювати в кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.
Водночас, Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації.
Відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про споживче кредитування», після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.
Згідно з частиною п`ятою статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.
Зважаючи на викладене, комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладений після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06.11.2023 в справі з подібними правовідносинами №204/224/21 зроблено висновок про те, що якщо в кредитному договорі банк не зазначив та не надав доказів існування переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування), то положення кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
Судом встановлено, що умовами вказаного кредитного договору передбачена необхідність внесення щомісячної плати за комісію. Разом з цим, цей договір не містить жодної умови, яка б визначала конкретний перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця, пов`язаних з обслуговуванням кредитної заборгованості, що надаються відповідачу, та за які банком встановлена щомісячна комісія. Також позивачем не надано доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем безпосередньо при укладенні кредитних договорів.
Позаяк, з аналізу змісту кредитного договору слідує, що сплату відповідної комісії банк покладає на позичальника попри те, що дії, за які вона справляється, вчиняються на користь банку, а не позичальника, зокрема, послуги щодо списання та зарахування коштів з метою повернення кредиту, розрахунково-касове обслуговування кредиту.
З огляду на викладене, доводи сторони позивача про те, що відповідач погодився на сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, а відтак щодо законності умов кредитного договору в частині комісії, неможливо вважати обґрунтованими.
Таким чином, враховуючи, що банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні договору, положення пункту кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісяця сплачувати плату за обслуговування кредиту є нікчемними, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування».
До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 11.12.2024 в справі №639/8821/13-ц (провадження №61-9847св23).
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про можливість зарахування сплаченої ОСОБА_1 комісії в розмірі 14510,79 грн., в рахунок простроченої суми заборгованості по тілу кредиту в розмірі 59569,01 грн., та остаточного стягнення з останнього грошових коштів в розмірі 45058,79 грн., у зв`язку з чим позовну заяву слід задовольнити частково.
Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Враховуючи часткове задоволення вимог позивача, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.
Керуючись статтями 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, статями 10, 12,13, 141, 263, 265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Задовольнити позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором – частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» заборгованість за кредитним договором №СІК-211021/023-11 від 21.10.2021 в сумі 45 058 (сорок п`ять тисяч п`ятдесят вісім) гривень 22 коп. - прострочена заборгованість по тілу кредиту.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Акордбанк» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору 1 719 (одна тисяча сімсот дев`ятнадцять) гривень 34 коп.
Відмовити у задоволенні іншої частини вимог.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. 

Відомості про сторін:
Позивач Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Акорд», код ЄДРПОУ 35960913, місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Стеценко, буд.6.
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .
Повне рішення складено 10.04.2026.

Суддя А.В. Ткаченко