Справа № 569/2669/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2026 року м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в складі судді О. Левчука, розглянувши у письмовому провадженні спpаву за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Представник ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП від 22.01.2026 №4/145.
В обґрунтування позову посилається на те, що згідно оскаржуваної постанови позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . 09.07.2024 вчасно уточнив дані, що підтверджується відповідною відміткою у військово-обліковому документі «Резерв+»
В подальшому, також після відображення у застосунку «Резерв+» інформації про порушення правил військового обліку, 16 грудня 2025 року оплатив штраф у розмірі 8610,50 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви копіями фіскальних чеків. Крім того, позивач користується правом на відстрочку до 16 квітня 2026 року на підставі бронювання. 14 січня 2026 року пройшов військово-лікарську комісію та визнаний придатним, що підтверджується витягом з “Резерв+” від 28 січня 2026 року. 
З метою з`ясування причин відображення у своєму військово-обліковому документі інформації: «Порушення правил військового обліку», 16 січня 2026 року звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_1 , де на нього був складений протокол № 4/145 за частиною 3 статті 210-1 КУпАП (не пройшов медичний огляд військово лікарської комісії 05.06.2025, маючи статус «обмежено придатного до військової служби»). На розгляд справи захисника Малюти В.В. в порушення ст.268, 271 КУпАП допущено не було. 
Постановою № 4/145 від 22 січня 2026 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною 3 ст. 210-1 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 25500 грн. ОСОБА_1 із оскаржуваною постановою не згідний, вважає її незаконною та такою, що порушує його права, а тому змушений звернутися до суду.
Ухвалою суду від 09.02.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалам
Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, з огляду на те, що позивач перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_4 , правом на бронювання під час мобілізації, у відповідності до норм статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» користується, а також станом на 07.01.2026 (дата оголошення Позивача в розшук) не мав довідки про проходження військово-лікарської комісії з метою визначення придатності для проходження військової служби під час мобілізації. Позивач порушив законодавство про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, оскільки під час особливого періоду не прибув до ІНФОРМАЦІЯ_5 для уточнення даних у встановлені строки, а також не пройшов військово-лікарську комісію, що є його обов`язком. 
Позивачу за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було сформовано повістку № 1989503, яку надіслано на його адресу засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, та за якою Позивач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 09 год. 00 хв. 25.01.2025.
Однак Позивач за вищезазначеною повісткою до ІНФОРМАЦІЯ_5 не прибув та про причини неприбуття не повідомив. Також додатково позивачу допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів було сформовано повістку № 59391957, яку надіслано на його адресу засобами поштового зв`язку рекомендованим поштовим відправленням з описом вкладення та повідомленням про вручення, та за якою Позивач повинен був прибути до ІНФОРМАЦІЯ_5 на 11 год. 00 хв. 16.12.2025. Однак Позивачем така вимога була проігнорована
Вказує, що в Єдиному державному реєстрі призовників, військовозобов`язаних та резервістів відносно Позивача наявний запис E4342164 про звернення до органів національної поліції, тип подання електронний, дата звернення- 07.01.2026, причина подання – Не проходження (відмова від проходження) військово-лікарської комісії (п.2 розділу ІІ ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав в/сл та поліцейський на соціальний захист». Жодного запису, що Позивача визнано порушником військового обліку не значиться. Звернення сформоване автоматично системою у відповідності до норм статті 259 КУпАП та додатку 20 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів (постанова Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 №1487).
Вважає вимоги позивача безпідставними, а оскаржувану постанову правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.
Представником позивача подано відповідь на відзив, за змістом якої вважає аргументи, наведені у відзиві необґрунтованими, з огляду на те, що відзив на позов зовсім не містить аргументів спростування наведених у позові обставин щодо порушень допущених при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.
Позивач перебуває на обліку у ІНФОРМАЦІЯ_3 . 09.07.2024 вчасно уточнив дані, що підтверджується відповідною відміткою у військово-обліковому документі «Резерв+»
В подальшому, також після відображення у застосунку «Резерв+» інформації про порушення правил військового обліку, 16 грудня 2025 року оплатив штраф у розмірі 8610,50 грн., що підтверджується доданими до позовної заяви копіями фіскальних чеків. Крім того, позивач користується правом на відстрочку до 16 квітня 2026 року на підставі бронювання.
14 січня 2026 року пройшов військово-лікарську комісію та визнаний придатним, що підтверджується витягом з “Резерв+” від 28 січня 2026 року. 
Постановою про адміністративне правопорушення від 22.01.2026 №4/145, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 210-1 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 25 500, 00грн.
У протоколі 4/145 від 16 січня 2026 року та винесеній на його основі постанові, оскарження якої є предметом розгляду даної справи, позивачу ставиться в провину те, що він: «порушив абзац 3 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та норми Закону України Про внесення змін до пункту 2 розділу 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист", а саме, не пройшов медичний огляд військово-лікарської комісії до 05.06.2025, маючи статус обмежено придатного.
Як встановлено судом, позивач заперечує обставини, що вказані у оскаржуваній постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною 1 статті 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
В силу статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Частина 1 ст.210-1 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізації.
Відповідно до ч.3 ст.210-1 КУпАП, вчинення дій, передбачених частиною першою цієї статті, в особливий період тягне за собою накладення штрафу на громадян від однієї тисячі до однієї тисячі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних осіб та громадських об`єднань - від двох тисяч до трьох тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно абз. 3 ч. 1 ст. 22 ЗУ "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", громадяни зобов`язані проходити медичний огляд для визначення придатності до військової служби згідно з рішенням військово-лікарської комісії чи відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у розвідувальних органах України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України, розвідувального органу Міністерства оборони України, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону.
Пунктом 2 розділу II Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист" від 21.03.2024 N 3621-IX (пункт 2 розділу II в редакціїЗакону N 4235-IX від 12.02.2025, який набрав чинності з 15.02.2025 року) передбачено, що громадяни України віком від 25 до 60 років, які були визнані обмежено придатними до військової служби до набрання чинності цим Законом (крім осіб, визнаних в установленому порядку особами з інвалідністю), з дня набрання чинності цим Законом зобов`язані до 5 червня 2025 року пройти повторний медичний огляд з метою визначення придатності до військової служби. Такі громадяни зобов`язані самостійно звернутися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані та резервісти Служби безпеки України - до Центрального управління або регіональних органів Служби безпеки України, військовозобов`язані та резервісти розвідувальних органів України - до відповідного підрозділу розвідувальних органів України) або через електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного та резервіста з метою отримання направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду.
Тобто, позивачу інкримінується не проходження самостійно медичного огляду військово-лікарської комісії до 05 червня 2025 року, як особі яка раніше була визнана обмежено придатною. 
Водночас, при вирішення спору судом враховується, що посадовими особами суб`єкта владних повноважень на розгляд справи не було допущено захисника, доказів протилежного матеріали справи не містять. 
При цьому, протокол та оскаржувана постанова не містять посилань на докази «обмежено придатного» статусу позивача та відповідачем у відзиві повідомлено ту обставину, що у ІНФОРМАЦІЯ_4 були відсутні будь-які відомості щодо стану придатності позивача.
Отже, відповідач у відзиві підтвердив відсутність у позивача статусу «обмежено придатний», що виключає відповідальність за порушення Закону України Про внесення змін до пункту 2 розділу 11 "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення прав військовослужбовців та поліцейських на соціальний захист", а саме за не проходження медичного огляду військово-лікарської комісії до 05 червня 2025 року, як особи що раніше визнавалася обмежено придатною.
При цьому слід вказати, що згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строк та місце, зазначені в повістці (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, військовозобов`язані, резервісти розвідувальних органів України - за викликом відповідного підрозділу розвідувальних органів України), для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, направлення для проходження медичного огляду.
Відповідно до п. 6 Порядку проведення призову громадян на військову службу "під час мобілізації, на особливий період, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 року №560 (далі -Порядок), призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації, на особливий період включає проходження резервістами та військовозобов`язаними медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
За викликом районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (Центрального управління або регіонального органу СБУ, відповідного підрозділу розвідувальних органів) резервісти та військовозобов`язані зобов`язані з`являтися у строк та місце, зазначені в повістці, для взяття на військовий облік, уточнення своїх персональних даних, даних військово-облікового документа з військово-обліковими даними Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних, резервістів (територіального центру комплектування та соціальної підтримки), проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби – п.21 Порядку.
Пуктом 27 Порядку визначено, що під час мобілізації громадяни викликаються до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки або їх відділів з метою проходження медичного огляду для визначення придатності до військової служби.
Виклик громадян до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки чи їх відділів, відповідних підрозділів розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ під час мобілізації здійснюється шляхом вручення (надсилання) повістки (додаток 1) – п.28.
Вимоги до форми повістки та її формування визначені п.29,30 Порядку.
Повістки мають право вручати представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки - в межах адміністративної території, на яку поширюється повноваження відповідного територіального центру комплектування та соціальної підтримки . Представники, уповноважені вручати повістки, здійснюють оповіщення громадян як самостійно, так і у складі груп оповіщення. Вручення повісток резервістам та військовозобов`язаним здійснюється цілодобово за адресою місця проживання або адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання, роботи, навчання, у громадських місцях, громадських будинках та спорудах, місцях масового скупчення людей, територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки, на пунктах пропуску (блок-постах), пунктах пропуску через державний кордон України – п.п. 31,35 Порядку.
Пунктами 36-39 Порядку визначені місця, де можуть вручатися повістки про виклик , в тому чслі у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки резервістам та військовозобов`язаним повістка вручається військовослужбовцями або працівниками таких центрів.
Під час вручення повістки здійснюється фото- і відеофіксація із застосуванням технічних приладів та засобів фото- та відеофіксації представником територіального центру комплектування та соціальної підтримки або поліцейським.
Належним підтвердженням оповіщення резервіста або військовозобов`язаного про виклик до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу чи відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органів СБУ є у разі вручення повістки - особистий підпис про отримання повістки, відеозапис вручення повістки або ознайомлення з її змістом, у тому числі відеозапис доведення акта відмови від отримання повістки (додаток 2), а також відеозапис відмови резервіста або військовозобов`язаного у спілкуванні з особою, уповноваженою вручати повістки;
Пунктом 47 Порядку визначено, що старший групи оповіщення, представник, уповноважений вручати повістки, територіального центру комплектування та соціальної підтримки, відповідного підрозділу розвідувальних органів, Центрального управління або регіональних органах СБУ зупиняє (підходить до) громадянина та відрекомендовується, повідомляє про мету зупинки (прибуття) та спілкування.
На вимогу громадянина пред`являє свій паспорт громадянина (посвідчення офіцера, військовий квиток, службове посвідчення), службове посвідчення особи, уповноваженої вручати повістки, а також пропонує громадянину пред`явити його паспорт та військово-обліковий документ (військово-обліковий документ в електронній формі).
Якщо особа підлягає оповіщенню відповідно до розпорядження голови (начальника) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації) або відповідного керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки про проведення заходів мобілізації чи виклик резервістів та військовозобов`язаних районного (міського) територіального центру комплектування, їй вручається повістка.
У разі відмови резервіста або військовозобов`язаного від отримання повістки представником, який уповноважений вручати повістки, складається акт відмови від отримання повістки, який підписується не менш як двома членами групи оповіщення. Акт відмови від отримання повістки оголошується громадянину.
Акт відмови від отримання повістки подається керівнику районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки для вжиття заходів до притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.
Акт відмови від отримання повістки реєструється в районному (міському) територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки.
У разі відмови від отримання повістки поліцейський, який входить складу групи оповіщення, проводить адміністративне затримання та доставлення громадянина до районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки на підставі статей 261 і 262 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до пункту 74 Порядку резервістам та військовозобов`язаним, які підлягають призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, за рішенням керівника районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки видається направлення на військово-лікарську комісію для проходження медичного огляду за формою згідно з додатком 11. При цьому особам віком до 45 років видається направлення щодо визначення їх придатності до проходження військової служби у десантно-штурмових військах, силах спеціальних операцій, морській піхоті.
Направлення реєструється в журналі реєстрації направлень на військово-лікарську комісію за формою згідно з додатком 12 та видається резервісту та військовозобов`язаному під особистий підпис.
Під час вручення направлення резервістам та військовозобов`язаним під особистий підпис доводяться вимоги законодавства щодо відповідальності громадян за ухилення від військової служби під час мобілізації, у тому числі за ухилення від проходження медичного огляду за направленням районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, та строк завершення медичного огляду.
Таким чином законодавством визначена послідовність дій: оповіщення з визначенням мети прибуття для проходження особою медичного огляду для визначення придатності до військової служби, виконання особою вимог законодавства щодо прибуття відповідно до повістки, отримання направлення на проходження медичного огляду, та здійснення проходження медичного огляду.
У разі не виконання особою вимог законодавства щодо проходження медичного огляду, настає відповідальність відповідно до законодавства.
Твердження представника відповідача, викладені у відзиві про те, що позивачу надсилалися повістки для проходження ВЛК ,не відповідають дійсним обставинам справи, адже метою виклику в них зазначено «для уточнення даних», які відповідач вчасно уточнив, що підтверджується інформацією у його військово-обліковому документі. Крім того, відповідачем не надано належних доказів надіслання таких повісток. 
Також суд звертає увагу, що норми Кодексу України про адміністративні правопорушення зобов`язують призначати стягнення в межах, встановлених у санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинене адміністративне правопорушення, та з урахуванням обставин, встановлених статтею 33 Кодексу. 
Статтею 27 КУпАП штраф визначено як грошове стягнення, що накладається на громадян, посадових та юридичних осіб за адміністративні правопорушення у випадках і розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України. 
У санкціях статей (санкціях частин статей) КУпАП стягнення у виді штрафу визначено в неоподатковуваних мінімумах доходів громадян. 
Тобто, КУпАП чітко і послідовно вказує на єдиний вимір розміру стягнення у виді штрафу - неоподатковуваний мінімум доходів громадян. 
Згідно з «Перехідними положеннями» Податкового кодексу (п.5 підрозділу 1 розділ ХХ), якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділ IV року. цього кодексу для відповідного року.
Отже, при накладенні стягнення у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією відповідної статті КУпАП , цей розмір визначається в певній кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян із визначенням його у грошовій сумі в перерахунку його розміру в гривнях, виходячи з вимог закону щодо визначення суми одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. 
Разом з тим, накладаючи на ОСОБА_1 адміністративне стягнення, посадовою особою вимог закону щодо призначення стягнення у виді штрафу не дотримано; призначено штраф у грошовій сумі без визначення кількості неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що суперечить нормам чинного КУпАП . Зазначене узгоджується із позицією Восьмого апеляційного адміністративного суду, яка викладена в постанові від 10.12.2024 у справі № 158/2257/24.
Крім того, суд наголошує, що сукупний аналіз законодавства про оборону і мобілізацію свідчить про його завдання забезпечити обороноздатність держави, встановивши правові засади, повноваження органів влади, обов`язки для підприємств та громадян, а також підготовку держави та її ресурсів до дій у воєнний час. Це досягається через встановлення порядку мобілізаційної підготовки, призову військовозобов`язаних, забезпечення потреб Збройних Сил та координацію діяльності всіх рівнів влади, тобто мета вказаного законодавства не полягає виключно в покаранні.
Матеріалами справи стверджується, що медичний огляд (ВЛК) позивач пройшов 14.01.2026, що підтверджено витягом з додатку Резерв+. Військово облікові дані позивачем оновлено вчасно-09.07.2024 року та він має відстрочку від мобілізації на підставі ст.23 Закону «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Зазначені обставини повині були бути враховані при складанні відносно позивача протоколу від 16.01.2026 та винесенні 22.01.2026 постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
Також суд зазначає, що за правилами ст. 255 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 КУпАП.
Таким чином, вирішуючи питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачеві слід було довести протиправність правопорушення (проступку), зокрема об`єктивну сторону інкримінованого йому правопорушення.
З огляду на наведене, а також на те, що позивач в своєму позові категорично заперечив свою вину у вчиненому правопорушенні, а відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано наведених позивачем обставин та не доведено його винуватість у даному адміністративному правопорушенні та не подано доказів, на підставі яких можна було б встановити наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення та його винуватість у вчиненні такого, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню.
За таких обставин, позов підлягає до задоволення.
Частиною 1 статтею 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір за подачу позовної заяви до суду підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача в розмірі 532, 48 грн.
Керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення від 22.01.2026 №4/145, винесену відносно ОСОБА_1 за ч.3 ст. 210-1 КУпАП скасувати та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне найменування учасників справи:
позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).
відповідач: ІНФОРМАЦІЯ_6 ( АДРЕСА_2 , ІК НОМЕР_2 ).
Повне судове рішення складене та підписане 20.03.2026.

Суддя О. Левчук