Справа № 127/5076/26 
Провадження № 3/127/1057/26

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
25.03.2026	м. Вінниця  	

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Бернада Є.В., розглянувши матеріали про притягнення до адміністративної відповідальності  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ВСТАНОВИВ:

10.02.2026 о 16.40 год по вул. Батозька, 2-у в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Opel, р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_1 у судовому засіданні винуватість у вчиненні правопорушення не визнав і суду пояснив, що він у стані алкогольного сп`яніння не перебував. У зв`язку із захворюванням дихальних шляхів він має періодично робити інгаляцію. Вживаний ним лікарський засіб може призвести до виникнення симптомів алкогольного сп`яніння, однак він у стані сп`яніння не перебував.
Заслухавши пояснення ОСОБА_1 , думку його захисника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку.
Згідно зі статтею 245 КпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідно до статті 280 КпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Зі змісту речення першого частини першої статті 251 КпАП випливає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому реченням другим частини першої статті 251 КпАП визначено, що ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Суд враховує, що частиною другою статті 251 КпАП регламентовано, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
З диспозиції статті 130 КпАП випливає, що відповідальність за зазначеною нормою настає у разі керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Тобто зазначеною правовою нормою встановлено альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Вирішуючи питання щодо наявності чи відсутності в діянні ОСОБА_1 складу зазначеного вище правопорушення, суд вважає за доцільне зауважити таке.
З протоколу про адміністративне правопорушення випливає, що 10.02.2026 о 16.40 год по вул. Батозька, 2-у в м. Вінниці ОСОБА_1 керував автомобілем марки Opel, р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
На підтвердження зазначеної обставини до протоколу про адміністративне правопорушення надані рапорт поліцейського (далі – Рапорт), акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (далі – Акт), роздруківку за результатами огляду з використанням спеціальних технічних засобів (далі – Роздруківка), направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – Направлення), висновок медичного огляду з метою виявлення алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі – Висновок), диск із записами з нагрудних камер поліцейських (далі Запис).
З Рапорту випливає, що під час спілкування з водієм у останнього були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння – запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, виражене тремтіння пальців рук.
Суд вважає за доцільне зауважити, що пунктом 3 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої наказ Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 за № 1452/735, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.11.2015 за № 1413/27858 (далі – Інструкція) визначені ознаки алкогольного, наркотичного сп`яніння чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Такими ознаками, як слідує з наведеної Інструкції, є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, в судовому засіданні здійснив посилання на те, що на Записі відсутнє оголошення виявлених у його підзахисного ознак алкогольного сп`яніння, тому результати його огляду мають бути визнані недійсними.
Оцінюючи доводи захисника у цій частині, суд вважає за доцільне зауважити, що такі доводи захисника узгоджуються з оглянутим судом Записом. Разом з тим, суд вважає за доцільне зауважити, що порядок огляду на стан сп`яніння визначений статтею 266 КпАП.
Зокрема, відповідно до речення першого частини третьої статті 266 КпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Згідно з реченням першим частини третьої статті 266 КпАП у разі незгоди особи, яка керувала транспортним засобом, морським, річковим, малим, спортивним судном або водним мотоциклом, на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. 
Реченням другим частини третьої статті 266 КпАП визначено, що перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. 
При цьому реченням третім частини третьої статті 266 КпАП визначено, що проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Суд враховує, що реченням першим частини четвертої статті 266 КпАП регламентовано, що огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. 
Згідно з реченням другим частини четвертої статті 266 КпАП огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. 
Відповідно до речення третього частини четвертої статті 266 КпАП кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Як суд зазначив вище, приписи пункту 3 розділу І Інструкції уповноважують поліцейського направити водія на огляд на стан сп`яніння у рази виявлення відповідних ознак. При цьому пункт 5 розділу ІІ Інструкції зобов`язує поліцейського перед проведенням огляду на стан сп`яніння інформувати особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та/або сертифікат перевірки типу засобів вимірювальної техніки, та/або декларацію про відповідність та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки. 
Тому доводи захисника у цій частині мають бути оцінені у сукупності з іншими доказами, які надані суду. 
Як суд зазначив вище, у Рапорті наведені виявлені у особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, ознаки алкогольного сп`яніння, визначені пунктом 3 розділу І Інструкції як підстава для направлення водія транспортного засобу на огляд на стан алкогольного сп`яніння. Згідно з оглянутим у судовому засіданні Записом був підтверджений факт повідомлення особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, щонайменше однієї з наведених ознак – запах алкоголю з порожнини рота. Тому суд вважає, що твердження захисника особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, про відсутність правових підстави для направлення його підзахисного на огляду на стан алкогольного сп`яніння, спростовані наданими суду матеріалами.
З Акту та Роздруківки випливає, що за результатами огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою спеціального технічного засобу констатований факт його перебування у стані алкогольного сп`яніння – 0,43 ‰. Також з наданого суду Висновку випливає, що за результатами огляду в закладі охорони здоров`я констатований факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння – 0,24 ‰ та 0,22 ‰.
Оспорюючи результати проведеного огляду в закладі охорони здоров`я, захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, здійснив посилання на те, що його підзахисний був змушений вживати медичний препарат за станом здоров`я. З наданих захисником матеріалів випливає, що його підзахисний вживав медичний препарат Сальбутамол. Цю обставину ОСОБА_1 у судовому засіданні не заперечував і вона була підтверджена Записом. Також захисник особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, здійснив посилання на те, що вживаний його підзахисним препарат містить у своєму складі допоміжну речовину – етанол. ОСОБА_1 у судовому засіданні цю обставину також не заперечував. Крім того, ні ОСОБА_1 , ні його захисник у судовому засіданні не заперечували результати проведеного огляду в закладі охорони здоров`я, однак заперечили факт перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння.
Суд вище зазначив, що приписами частини першої статті 130 КпАП встановлені альтернативні склади правопорушення: 1) керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, 2) передачі керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, 3) відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Як суд вже зазначив, ОСОБА_1 та його захисник в судовому засіданні не заперечували факту вживання ОСОБА_1 медичного препарату, який містить у своєму складі етанолу. За результатами проведеного огляду був встановлений факт перебування ОСОБА_1 саме у стані алкогольного сп`яніння. Також вище суд зазначив, що огляд ОСОБА_1 був здійснений відповідно до приписів статті 266 КпАП, тому правові підстави для визнання результатів такого огляду на підставі частини п`ятої статті 266 КпАП судом не встановлені.
Посилання захисника на судову практику – рішення судів апеляційної інстанції в аналогічних справах – в якості доводу про необхідність закриття провадження у справі суд вважає хибними з огляду на таке.
Відповідно до частини п`ятої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (далі – Закон № 1402-VIII) висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
При цьому частиною шостою статті 13 Закону № 1402-VIII висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Отже, аналізуючи надані суду докази у їх сукупності, суд вважає, що за результатами судового розгляду був встановлений факт керування ОСОБА_1 10.02.2026 о 16.40 год по вул. Батозька, 2-у в м. Вінниці автомобілем марки Opel, р.н. НОМЕР_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння.
Отже, суд вважає, що діяння ОСОБА_1 за зазначеним фактом охоплюються складом адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 КпАП, за ознаками керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння.
Вирішуючи питання щодо виду та міри адміністративного стягнення, необхідного і достатнього для виправлення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, та попередження вчинення нею нових правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд враховує таке.
Згідно з наданими суду матеріалами справи ОСОБА_1 раніше до адміністративної відповідальності, за вчинення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, притягнута не був. Однак, суд враховує, що санкцією закону про адміністративну відповідальність безальтернативно вставлені такі види стягнення як штраф та позбавлення права керування транспортними засобами. Саме тому суд вважає за доцільне застосування до ОСОБА_1 зазначені стягнення. 
Згідно зі статтею 40-1 КпАП судовий збір у провадженні по справі про адміністративне правопорушення у разі винесення судом (суддею) постанови про накладення адміністративного стягнення сплачується особою, на яку накладено таке стягнення.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» у разі ухвалення судом постанови про накладення адміністративного стягнення з особи, на яку накладено стягнення, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Керуючись статтями 130, 283, 284 КпАП, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Накласти на  ОСОБА_1  адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.
Стягнути зі  ОСОБА_1  на користь держави судовий збір у розмірі 665 (шістсот шість п`ять) гривень 60 (шістдесят) копійок.
Постанова може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом десяти днів з дня її винесення.
Суддя: