Справа № 464/3886/24
пр.№ 2/464/50/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.03.2026 року
Сихівський районний суд м.Львова 
в складі: головуючої - судді   Бойко О.М.
секретар судових засідань Константинова С.С.
за участі: представника позивача Галецького В.Т.
відповідача ОСОБА_1 
представника відповідача ОСОБА_2 

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням в розмірі 1 335 510 грн. 63 коп. 
В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач колишній працівник відокремленого підрозділу «ГАЛРЕМЕНЕРГО» Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», з 01.09.1994р. був прийнятий на посаду інженера-технолога на «Львівську дільницю» спеціалізованого цеху з ремонту котельного обладнання (далі - СЦРКО) ГАЛРЕМЕНЕРГО, яка після зміни організаційної структури з 01.03.2017 отримала назву - «Львівська дільниця» котельно-ремонтного цеху (далі - КРЦ). З жовтня 1996 року він займав посаду керівника цього цеху, а з 01.03.2017 по день звільнення у червні 2018 виконував обов?язки заступника директора з виробництва ГАЛРЕМЕНЕРГО, у підпорядкування якого входив КРЦ. Достовірно знаючи про відсутність двох слюсарів з ремонту устаткування котельних та пилопідготовчих цехів Львівської дільниці ГАЛРЕМЕНЕРГО спеціалізованого цеху з ремонту котельного обслуговування ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , відповідач з січня 2012 року до червня 2018 року, вносив завідомо неправдиві відомості в офіційні документи позивача. У подальшому, на підставі даних документів, з січня 2012 по червень 2018 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 нараховувалась заробітна плата, загальна сума якої встановлена у висновку судово-економічної експертизи та становить 1 335 510,63 грн. Ухвалою від 11.09.2023 у справі №464/5648/18 відповідача звільненено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв?язку із закінченням строків давності, а кримінальне  провадження закрито. Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.12.23 ухвалу Сихівського районного суду м. Львова від 11.09.2023 року змінено та цивільний позов генерального директора АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» до відповідача про відшкодування майнових збитків на суму 1335510,63 грн. залишено без розгляду. Вказана ухвала Львівського апеляційного суду набрала законної сили з моменту проголошення. Відповідач просив закрити кримінальне провадження у зв?язку зі спливом строку давності, письмово заявивши при цьому про обізнаність щодо наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав. Закриття кримінального провадження у зв?язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов?язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду. Згідно з обвинувальним актом, затвердженим 23.07.2020, відповідач відповідно до наказу № 54-к від 19.03.2004 року, затверджений на посаді начальника спеціалізованого цеху по ремонту котельного обладнання вілокремленого підрозділу (далі ВП «Галременерго» ВАТ«Західенерго» (ПАТ «ЗАХІДЕНЕРГО»), яке в подальшому було реорганізоване у ВП Галременерго АТ «ДТЕК «ЗАХІДЕНЕРГО», що зареєстроване та знаходиться у м. Львові на вул. Козельницькій, 15. За час перебування на посаді начальника спеціалізованого цеху по ремонту котельного обладнання ВП «Галременерго» ВАТ «Західенерго» (ПАТ «Західенерго»), яке в подальшому було реорганізовано у ВП Галременерго АТ «ДТЕК «Західенерго», відповідач, згідно з Положеннями про спеціалізований цех по ремонту котельного обладнання (СЦРКО), як затверджувалися рішенням ПАТ «ЗАХІДЕНЕРГО», уповноважувався на здійснення адміністративно-господарських функцій. У подальшому, 01.03.2017 відповідач відповідно до наказу №64-к переведено на посаду заступника директора з виробництва ВП «Галременерго ПАТ «ЗАХІДЕНЕРГО», зареєстроване та знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Козельницька, 15. Згідно організаційної структури ГАЛРЕМЕНЕРГО цех СЦРКО перебував у прямій підпорядкованості заступника директора з виробництва, яким був призначений відповідач. Згідно умов трудового договору відповідач перебував у безстрокових трудових відносинах із ВП «Галременерго ПАТ «ЗАХІДЕНЕРГО» та був уповноваженим на здійснення адміністративно-господарських функцій, тобто був службовою особою. Так, відповідач, будучи службовою особою ВП Галременерго АТ «ДТЕК«ЗАХІДЕНЕРГО» уповноваженою на: забезпечення своєчасного та якісного виконання всіх покладених на очолюваний ним підрозділ функцій; раціональної і безпечної організації праці, додержання правил, норм і стандартів, законодавства України з охорони праці; планування і організацію роботи персоналу цеху; контролю за дотриманням підпорядкованими працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку, а також на виявлення і усунення причин їх порушень, та, окрім цього, маючи обов?язок на повідомлення керівництва підприємства про надзвичайні ситуації, грубі порушення правил трудового розпорядку, та організацію заходів щодо їй усунення, маючи реальну можливість для виявлення у підпорядкованому йому підрозділі підприємства порушень правил внутрішнього трудового розпорядку, грубих порушень вимог трудового законодавства, тривалий час займаючи відповідну посаду, маючи відповідні на це повноваження та обов?язки щодо їх реалізації, допустив неналежне виконання своїх службових обов?язків, яке полягало у наступному. Щомісячно, починаючи із січня 2012 року до червня 2018 на ВП «Галременерго» АТ «ДТЕК Західенерго» існував наступний порядок нарахування та виплати заробітної плати, зокрема, економіст товариства, який заповнював табелі обліку використаного робочого часу у відповідній графі, проставляючи робочі години, складав цей табель та подавав на підпис керівнику СЦРКО - відповідачу, останній в свою чергу підписував його і такий передавався у бухгалтерію, якою проводилось нарахування заробітної плати працівникам. Також відповідач, як начальник СЦРКО здійснював візування заяв на відпустку підлеглих працівників, а також складав заявки на їх відрядження.
Так, починаючи із січня 2012 року до червня 2018 року, оскільки більш точний час не встановлений, слюсарям спеціалізованого цеху по ремонту котельного обладнання ВП
«Галременерго» АТ «ДТЕК Західенерго» ОСОБА_4 та 
ОСОБА_5 , які фактично були відсутні на своїх робочих місцях та не виконували своїх трудових обов?язків на карткові рахунки, відкриті в АТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «ПУМБ», нараховувались грошові кошти в якості заробітної плати, відшкодування витрат на відрядження та інші грошові виплати згідно з трудовим договором. Так, відповідач, будучи службовою особою ВП «Галременерго» АТ «ДТЕК Західенерго», уповноваженою на здійснення адміністративно господарських функцій, належним чином не виконуючи своїх службових обов?язків через несумлінне ставлення до них, не переконавшись у достовірності інформації про перебування ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на робочих місцях, ігноруючи повідомлення від підпорядкованих працівників про відсутність зазначених ociб на робочих місцях впродовж тривалого часу, хоча мав реальну таку можливість, не вжив жодних заходів до виявлення грубих порушень вимог трудового законодавства, які полягали у фактичній відсутності працівників на робочих місцях, а натомість підписував службові документи, на підставі яких ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , які фактично не працювали на підприємстві, нараховувалася заробітна плата та кошти на відшкодування витрат на відрядження, а саме табелі обліку використаного робочого часу та інші документи первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких вказаним працівникам здійснювалося безпідставне нарахування заробітної плати, відшкодування витрат на відрядження та інші грошові виплати згідно з трудовим договором на карткові рахунки відкриті в АТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «ПУМБ». Внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх службових обов?язків АТ «ДТЕК
Західенерго» було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1 335 510,63 грн., що більше, як у двісті п?ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є, згідно з приміткою до ст. 364 КК України, тяжкими наслідками.
Згідно з висновком Львівського НДІСЕ судово-економічної експертизи №52 від
21.01.2019 дослідженням поданих документів експертом підтверджується сума в
розмірі 572 490,05 грн., нарахована ОСОБА_5 в якості заробітної плати за період з 01.01.2012 по 30.06.2018, яка зазначена в звіті ТзОВ «Вест Аудит» від 21.12.2018 про фактичні результати стосовно визначення суми нарахування заробітної плати та відшкодування витрат на відрядження, та під звіт працівникам відокремленого підрозділу «Галременерго» Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за період з 01.01.2012 по 30.06.2018. Дослідженням поданих документів експертом підтверджується сума в розмірі 58 770,07 грн., відзвітована ОСОБА_5 щодо використаних грошових коштів на відрядження та наданих під звіт за період з 01.01.2012 по 30.06.2018, яка зазначена в звіті ТзОВ «Вест Аудит» від 21.12.2018 про фактичні результати стосовно визначення суми нарахування заробітної плати та відшкодування витрат на відрядження та під звіт працівникам відокремленого підрозділу «Галременерго» Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» ОСОБА_5 та ОСОБА_8 та за період з 01.01.2012 по 30.06.2018. Дослідженням поданих документів експертом підтверджується сума в розмірі 421 900,43 грн., виплачена ОСОБА_5 за період з 01.01.2012 по 22.05.2018, яка зазначена в звіті ТзОВ «Вест Аудит» від 21.12.2018 про фактичні результати стосовно визначення суми нарахування заробітної плати та відшкодування витрат на відрядження та піл звіт працівникам відокремленого підрозділу «Галременерго» Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за період з 01.01.2012 по 30.06.2018. Вказану 421 900,43 грн., яка виплачена ОСОБА_5 за період з 01.01.2012 по 22.05.2018 у розрахунок збитків не використано, оскільки у розрахунок збитків береться суми нарахованої, а не виплаченої зарплати та коштів на відрядження та наданих під звіт. Дослідженням поданих документів експертом підтверджується сума в розмірі 672 388,57 грн., нарахована ОСОБА_9 в якості заробітної плати за період з 01.01.2012 по 30.06.2018, яка зазначена в звіті ТОВ «Вест Аудит» від 21.12.2018 про фактичні результати стосовно визначення суми нарахування заробітної плати та відшкодування витрат на відрядження, та під звіт працівникам відокремленого підрозділу «Галременерго» Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» ОСОБА_5 та ОСОБА_4 за період з 01.01.2012 по 30.06.2018. Дослідженням поданих документів експертом підтверджується сума в розмірі 31 861,94 грн., відзвітована ОСОБА_4 щодо використаних грошових коштів на відрядження та наданих під звіт за період з 01.01.2012 по 30.06.2018, яка зазначена в звіті ТзОВ «Вест Аудит» від 21.12.2018 про фактичні результати стосовно визначення суми нарахування заробітної плати та відшкодування витрат на відрядження та під звіт працівникам відокремленого підрозділу «Галременерго»  Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за період з 01.01.2012 по 30.06.2018. Дослідженням поданих документів експертом підтверджується сума в розмірі 449 766,14 грн., виплачена ОСОБА_7 за період з 01.01.2012 по 22.05.2018, яка зазначена в звіті ТзОВ «Вест Аудит» від 21.12.2018 про фактичні результати стосовно визначення суми нарахування заробітної плати та відшкодування витрат на відрядження та під звіт працівникам відокремленого підрозділу «Галременерго» Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» ОСОБА_5 та ОСОБА_8 за період з 01.01.2012 по 30.06.2018. Вказану в розмірі 449 766,14 грн., яка виплачена ОСОБА_4 за період з 01.01.2012 по 22.05.2018 у розрахунок збитків не використано, оскільки у розрахунок збитків береться суми нарахованої, а не виплаченої зарплати та коштів на відрядження та наданих під звіт. Таким чином, всього розмір завданої злочином шкоди становить суму коштів 1 335 510,63 грн. Згідно з висновком Львівського НДІСЕ судової почеркознавчої експертизи №1045 від 25.03.2019, підписи від імені відповідача, розташовані: у відповідних табелях обліку робочого часу, положенні іпро спеціалізований Галременерго, заявках на відрядження, у трудовому договорі від 01 березня 2018р. наказах про тимчасове переведення виконані відповідачем. Отже кваліфікація дій обвинуваченого відповідача за ч. 2 ст. 367 КК України була правильною, оскільки останній, будучи службовою особою, неналежно виконував свої службові обов?язки через несумлінне ставлення до них, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом інтересам окремої юридичної особи. Як вбачається з викладених вище обставин, між сторонами виник спір стосовно відшкодування шкоди позивачу, заподіяну працівником. Вказані обставини мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов?язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчиненні вони цією особою. Відповідачем позивачу завдана шкода, яка мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, тобто відповідач вчинив вказані дії внаслідок чого позивачем було понесено матеріальні збитки за умови порушення працівником покладених на нього трудових обов?язків (службова недбалість), вини у формі умислу в його діях, прямого причинного зв?язку між протиправною та винною бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала, а тому відповідач має нести матеріальну відповідальність на підставі ст. 134 КЗпП України. Як передбачено ч.3 ст.233 КЗпП України, для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Виявлення шкоди та її розміру відбулось на підставі висновку експерта Львівського НДІСЕ від 21.01.2019, проведеної у кримінальному провадженні №12018140070003030 від 02.10.2018. Тому, звернувшись з цивільним позовом в межах кримінального провадження 11.04.2019, позивач дотримався визначеного ч.3 ст.233 КЗпП України строку звернення до суду. Згідно 4.2 ст.265 ЦК України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред?явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності. Якщо частина строку, що залишилася, є меншою ніж шість місяців, вона продовжується до шести місяців. Відповідно до п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені, зокрема ст.265 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії.
За таких обставин позивач звернувся до суду в межах встановленого трудовим законодавством строку. З наведених підстав просить позов задоволити.
Ухвалою від 06.04.2024 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою від 07.05.2025 закрито підготовче проваження та призначено судовий розгляд справи.
Представник позивача в судовому засідані позов підтримав в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви , просить позов задоволити .  
Відповідач та його представник позов не визнали та пояснили, що даний позов є безпідставним та грунтується на перекручених фактах. Позивачем зазначено, що СЦРКО в результаті зміни структури отримало назву КРЦ, проте, КРЦ існувало паралельно і його очолював інший начальник - ОСОБА_10 . Доказів того, що КРЦ входив у його підпорядкування на посаді заступника директора позивачем не надано. Крім того, у положенні про КРЦ в п.1.2 зазначено, що КРЦ з усіх питань підпорядковане директору, а у разі його відсутності – заступнику, при цьому директор не перебував ні у відпустці, ні на лікарняному, відтак, твердження про підпорядкування такого саме йому безпідставне. Також позивачем нічим не обгрунтовано та не надано доказів твердження того, що йому «достовірно було відомо про відсутність двох слюсарів» та що він «з січня 2012 р до червня 2018р вносив завідомо неправдиві дані у офіційні документи». Позивачем безпідставно заявлено про стягнення 1 335 510,63 грн., оскільки це сума всіх нарахувань, а зарплата складається з окладу, премії, доплат і надбавок, розрахунок яких відбувалась за окремим алгоритмом абсолютно без його участі і підписів. Під час вирішення питання про закриття кримінального провадження він зазначив, що розуміє наслідки таким чином: що він не виправданий, але й не визнаний винним, а вину свою він заперечував, як і спричинення збитків. Позивач покликається на те, що відповідач був уповноважений на: планування і організацію роботи персоналу; контролю за дотриманням підпорядкованими працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку; виявлення і усунення причин їх порушень; повідомлення керівництва підприємства про надзвичайні ситуації, грубі порушення правил трудового розпорядку та організацію заходів щодо їх усунення, а також наголошує, що мав на це реальну можливість, відповідні повноваження та обов`язки щодо їх усунення. Натомість зазначена обставина жодним документом чи доказом не підтверджується. Щодо складання табелів, то такі складав економіст і сам підписував, а тоді давав йому на підпис. При цьому, жодного обов`язку перевіряти у нього не було, оскільки саме економіст несе відповідальність за достовірність та повноту інформації, яку вносить в документи, а він отримував табель в останній день місяця і міг перевірити лише поточну дату, та й перевірити міг лише ту дільницю, на якій територіально знаходився і в конкретну зміну. Відтак, твердження про те, що мав перевіряти табелі на достовірність безпідставне, з огляду на те, що на кожній дільниці був свій керівник. Щодо заявок на відрядження, він не складав їх ніколи, а лише візував у відповідній графі. Складали їх майстри або економіст на основі їхніх списків, а директор підписував. Крім того, він був звільнений в травні 2018р., а тому не міг мати відношення до виплат в червні 2018р. Також, звертає увагу на те, що з 01.03.2017 Гнидки не були слюсарами СЦРКО, а були слюсарами КРЦ, і цей період ним не підписано жодного документу, що стосуються Гнидок чи якихось нарахувань. Позивачем не надано жодного доказу чи документу, який би зобов`язував його перевіряти наявність чи відсутність Гнидок на роботі. Натомість такі обов`язки зазначені в посадовій аступника начальника СЦРКО і старшого майстра. Крім того, позивачем не звернуто уваги на те, що табель за листопад 2016р взагалі без підпису начальника, загалом ним підписано 48 табелів, Литвином - 11, Попадюком - 15, а без підпису - 2. Також звертає увагу на те, що розрахункові талончики Гнидок містять нічні і вечірні за весь період 2012, 13, 14 частково 15 рік. Таким чином, коли Львівська дільниця цеху працює в дві чи три зміни, персонал розділяється і друга та третя зміна працює під керівництвом змінного майстра або бригадира, тому яким чином він мав реальну можливість слідкувати і виявляти їх відсутність. Жодного звіту на використання коштів у відрядженнях він не підписав. Їх підписує особа, що звітує, бухгалтер, гол. бухгалтер і затверджує директор. Експертиза не підтвердила наявності його підписів. Крім того, є відрядження з оплаченими від Гнидок квитанціями на проживання в готелі в Бурштині і харчування в Луцьку, що підтверджує їх реальність. За всі роки жодного разу ні йому, ні керівництву підприємства не поступало жодних повідомлень від керівників тих структурних підрозділів , куди направлялися у відрядження Гнидки, про їх неприбуття чи невиконання ними завдання. Вважає, що жодних збитків позивач не зазнав, оскільки позивач не довів, що через відсутність Гнидок підприємство недовипустило електроенергію. Натомість цех завжди виконував всі показники, а не лише виробничі, а в розрахункових картах Гнидок всюди є премія, а без виконання плану це неможливо. Його основним завданням як начальника цеху було організувати роботу цеху на основі тих планів, які Західенерго доводило і забезпечити виконання всіх планових завдань у визначений термін та у вказаному обсязі з нульовим травматизмом і забезпечивши при цьому повну збереженість майна та матеріальних цінностей, які були довірені. Усе вищезазначене ним було виконано, за що його нагороджено грамотами за високі досягнення в праці і вагомий особистий внесок. Тому стверджує, що збитків не має, а всі документи , які є в справі жодним чином не підтверджують порушення ним якихось конкретних обов`язків та спричинення реальних збитків. Під час провадження експертам не надавалися для аналізу документи бухгалтерської звітності, баланс підприємства чи інші документи, які відображають доходи і витрати, натомість надали документи, які взагалі не мають жодного відношення до економічної експертизи, як ті ж посадові інструкції. Щодо аудиторської перевірки Вест Аудиту, то вона не є законною, бо зроблена без постанови суду, а на вимогу слідчого. І вона теж не встановлювала наявність збитків, а лише підраховувала суми нарахувань і виплат.
Загалом ця аудиторська перевірка жодним чином не має відношення до
виявлення наявності фактичних збитків та визначення їх розмірів. Крім того, експертиза почерку містить недостовірні дані, а наявності його підпису у табелі за листопад 2016 р, який без підпису взагалі та серпень 2014, де наявний підпис ОСОБА_11 . Підприємство незалежно від наявності чи відсутності Гнидок отримало запланований результат у вигляді виготовленої продукції та проведених ремонтних робіт і понесло планові витрати у вигляді зарплат. Представник відповідача додатково зазначив, що згідно із ст.82 ЦПК України ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Натомість факт заподіяння шкоди та її розмір підлягають доказуванню. Вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів факту заподіяння шкоди та розміру такої. У зв`язку із наведеним просять відмовити у задоволенні позову .
Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач, відповідно до наказу №54-к, з 19.03.2004 працював на посаді начальника спеціалізованого цеху по ремонту котельного обладнання ВП «Галременерго» ВАТ «Західенерго», 01.03.2018 відповідно до наказу № 12-к переведений на посаду заступника директора з виробництва ВП «Галременерго ПАТ «ЗАХІДЕНЕРГО», працював до червня 2018 року .
Також судом встановлено, що 02.10.2018 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12018140070003030 внесено відомості про кримінальне правопорушення за фактом нарахування та виплати заробітної плати слюсарям з ремонту устаткування СЦРКО ГАЛРЕМЕНЕРГО ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які фактично не працювали, за період з січня 2012 року по червень 2018 року в загальній сумі 1 335 510 грн. 63 коп.
10.04.2019 у вказаному кримінальному провадженні направлено до суду обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.5 ст.191, ч.2 ст.28 ч.2 ст.366 КК України, у якому АТ «ДТЕК Західенерго» визнано потерпілим. В ході судового розгляду прокурором змінено обвинувачення у вказаному кримінальному провадженні та за зміненим обвинувальним актом ОСОБА_3 обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.267 КК України.
Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 11.09.2023 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження закрито. 
Згідно з ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Між сторонами у даному випадку виник спір стосовно відшкодування шкоди підприємству, заподіяну діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, а підстави, умови, порядок, межі й розмір матеріальної відповідальності працівників за шкоду, заподіяну ними підприємству, установі, організації, встановлені Главою ІХ КЗпП України.
Таким чином, до правовідносини, які виникли між сторонами у справі, суд застосовує норми Кодексу законів про працю України.
За змістом частини першої статті 3 КЗпП України трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулює законодавство про працю.
Відповідно до частин першої та другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.
Умовами настання матеріальної відповідальності працівника є: 1) порушення працівником покладених на нього трудових обов`язків; 2) нанесення прямої дійсної шкоди; 3) вина в діях або бездіяльності працівника; 4) прямий причинний зв`язок між протиправною та винною дією чи бездіяльністю працівника та шкодою, яка настала.
Згідно із статтею 134 КЗпП України відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, зокрема, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку.
Для покладення відповідальності за пунктом 3 частини першої статті 134 КЗпП достатнім встановити не факт притягнення працівника до кримінальної відповідальності, а наявності в його діях складу злочину. Відповідальність працівника за пунктом 3 частини першої статті 134 КЗпП виникає за умови, що злочинний характер його діянь (наприклад, кваліфікація за відповідними статтями КК: необережне знищення або пошкодження майна (стаття 196 КК); порушення обов`язків щодо охорони майна (стаття 197 КК); службова недбалість (стаття 367 КК); злочини у сфері господарської діяльності (розділ VII КК) підтверджено у встановленому порядку вироком суду.
При цьому матеріальна відповідальність у повному розмірі шкоди покладається і в тих випадках, коли шкода, заподіяна діями працівника, що мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку, але він був звільнений від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності для притягнення до кримінальної відповідальності, або з інших підстав, передбачених законом.
Повна матеріальна відповідальність на цій підставі настає незалежно від виконуваної роботи або посади, яку обіймає працівник, і від того, чи укладено з ним договір про взяття на себе повної матеріальної відповідальності.
Згідно ч.7 ст. 128 КПК України особа, яка не пред`явила цивільний позов в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 12.12.2023 було змінено ухвалу Сихівського районного суду від 11.09.2023 та цивільний позов генерального директора АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» до відповідача про відшкодування майнової шкоди - залишено без розгляду, в решті ухвала залишена без змін. 
Таким чином, ухвала Сихівського районного районного суду м.Львова від 11.09.2023, якою відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.367 КК України набрала законної сили. 
Відповідно до вказаної ухвали ОСОБА_3 , будучи службовою особою ВП Галременерго АТ «ДТЕК «ЗАХІДЕНЕРГО» уповноваженою на: забезпечення своєчасного та якісного виконання всіх покладених на очолюваний ним підрозділ функцій; раціональної і безпечної організації праці, додержання правил, норм і стандартів, законодавства України з охорони праці; планування і організацію роботи персоналу цеху; контролю за дотриманням підпорядкованими працівниками правил внутрішнього трудового розпорядку, а також на виявлення і усунення причин їх порушень, та, окрім цього, маючи обов`язок на повідомлення керівництва підприємства про надзвичайні ситуації, грубі порушення правил трудового розпорядку, та організацію заходів щодо їй усунення, маючи реальну можливість для виявлення у підпорядкованому йому підрозділі підприємства порушень правил внутрішнього трудового розпорядку, грубих порушень вимог трудового законодавства, тривалий час займаючи відповідну посаду, маючи відповідні на це повноваження та обов`язки щодо їх реалізації, допустив неналежне виконання своїх службових обов`язків, яке полягало у наступному. Щомісячно, починаючи із січня 2012 року до червня 2018 на ВП «Галременерго» АТ «ДТЕК Західенерго» існував наступний порядок нарахування та виплати заробітної плати, зокрема, економіст товариства, який заповнював табелі обліку використаного робочого часу у відповідній графі, проставляючи робочі години, складав цей табель та подавав на підпис керівнику СЦРКО Радаю О.Я., останній в свою чергу підписував його і такий передавався у бухгалтерію, якою проводилось нарахування заробітної плати працівникам. Також ОСОБА_3 як начальник СЦРКО здійснював візування заяв на відпустку підлеглих працівників, а також складав заявки на їх відрядження. Так, починаючи із січня 2012 року до червня 2018 року, оскільки більш точний час не встановлений, слюсарям спеціалізованого цеху по ремонту котельного обладнання ВП «Галременерго» АТ «ДТЕК Західенерго» ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які фактично були відсутні на своїх робочих місцях та не виконували своїх трудових обов`язків на карткові рахунки, відкриті в АТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «ПУМБ», нараховувались грошові кошти в якості заробітної плати, відшкодування витрат на відрядження та інші грошові виплати згідно з трудовим договором. Так, ОСОБА_3 , будучи службовою особою ВП «Галременерго» АТ «ДТЕК Західенерго», уповноваженою на здійснення адміністративно господарських функцій, належним чином не виконуючи своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, не переконавшись у достовірності інформації про перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на робочих місцях, іґноруючи повідомлення від підпорядкованих працівників про відсутність зазначених осіб на робочих місцях впродовж тривалого часу, хоча мав реальну таку можливість, не вжив жодних заходів до виявлення грубих порушень вимог трудового законодавства, які полягали у фактичній відсутності працівників на робочих місцях, а натомість підписував службові документи, на підставі яких ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які фактично не працювали на підприємстві, нараховувалася заробітна плата та кошти на відшкодування витрат на відрядження, а саме: табелі обліку використаного робочого часу за січень 2017 р., січень 2016 р., лютий 2016 р., березень 2016р., квітень 2016 р., травень 2016 р., липень 2016 р., серпень 2016 р., вересень 2016 р., листопад 2016 р., грудень 2016 р., лютий 2015 р., березень 2015 р., квітень 2015 р., травень 2015 р., червень 2015 р., липень 2015 р., серпень 2015 р., вересень 2015 р., жовтень 2015 р., листопад 2015 р., грудень 2015 р., січень 2014 р., лютий 2014 р., березень 2014 р., квітень 2014 р., травень 2014 р., червень 2014 р., липень 2014 р., серпень 2014 р., вересень 2014 р., жовтень 2014 р., січень 2013 р., лютий 2013 р., квітень 2013 р., травень 2013 р., червень 2013 р., липень 2013 р., серпень 2013 р., вересень 2013 р., жовтень 2013 р., січень 2012 р., (вечірні), січень 2012 р., (нічні), травень 2012 р., червень 2012 р., серпень 2012 р., вересень 2012 р., жовтень 2012 р., листопад 2012 р., грудень 2012 р., заявки на відрядження від 22 вересня 2014 р., від 22 жовтня 2014 р., від 15 квітня 2015 р., від 12 травня 2015 р., від 10 травня 2016 р., від 10 травня 2016 р., від 13 червня 2016 р., від 19 вересня 2016 р., від 19 вересня 2016 р., від 18 жовтня 2016 р., від 18 жовтня 2016 р., на заявах про надання чергових відпусток від 16 червня 2015 р., від 16 червня 2015 р., від 23 березня 2016 р., від 07 серпня 2013 р., від 07 жовтня 2014 р., від 22 грудня 2014 р., від 08 квітня 2015 р., від 22 березня 2016 р., накази на відрядження від 10 жовтня 2016 р., від 13 вересня 2016 р., від 08 червня 2016 р., від 25 квітня 2016 р., від 14 жовтня 2014 р., від 16 вересня 2004 р., від 03 липня 2014 р., від 03 червня 2014 р., від 05 травня 2014 р., від 28 лютого 2014 р., від 24 січня 2014 р., від 28 квітня 2015 р., від 08 квітня 2015 р., від 24 жовтня 2013 р., від 04 листопада 2013 р., від 10 червня 2013 р., від 23 квітня 2013 р., від 15 липня 2013 р., від 04 вересня 2013 р., від 14 лютого 2012 р., від 13 березня 2012 р., від 28 березня 2012 р., від 08 червня 2012 р., від 25 червня 2012 р., від 25 червня 2012 р., від 27 липня 2012 р., від 03 вересня 2012 р., від 03 жовтня 2012 р., звіти про використання коштів, виданих на відрядження від 10 листопада 2016 р., від 10 листопада 2016 р., від 18 жовтня 2016 р., від 18 жовтня 2016 р., від 13 липня 2016 р., від 13 липня 2016 р., від 13 червня 2016 р., від 13 червня 2016 р., від 31 жовтня 2014 р., від 22 жовтня 2014 р., від 11 серпня 2014 р., від 10 липня 2014 р., від 10 червня 2014 р., від 11 червня 2014 р., від 09 квітня 2014 р., від 09 квітня 2014 р., від 04 березня 2014 р., від 04 березня 2014 р., від 07 травня 2015 р., від 29 травня 2015 р., від 23 грудня 2013 р., від 24 грудня 2013 р., від 18 липня 2013 р., від 13 червня 2013 р., від 15 серпня 2013 р., від 10 жовтня 2013 р., від 16 березня 2012 р., від 13 квітня 2012 р., від 30 квітня 2012 р., від 11 липня 2012 р., від 19 липня 2012 р., від 03 вересня 2012 р., від 05 жовтня 2012 р., від 18 жовтня 2012 р., та інші документи первинного бухгалтерського обліку, на підставі яких вказаним працівникам здійснювалося безпідставне нарахування заробітної плати, відшкодування витрат на відрядження та інші грошові виплати згідно з трудовим договором на карткові рахунки, відкриті в АТ «Державний ощадний банк України» та ПАТ «ПУМБ». Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_3 своїх службових обов`язків АТ «ДТЕК Західенерго» було заподіяно матеріальну шкоду на загальну суму 1083381,57 грн., що більше, як у двісті п`ятдесят разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян і є, згідно з приміткою до ст. 364 КК України, тяжкими наслідками.
Відповідно ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Відповідно до диспозиції ст.367 КК України об`єктивна сторона службової недбалості передбачає несумлінне ставлення службової особи до службових обов`язків, які на неї покладені, що виражається: в їх невиконанні або у неналежному виконанні; у спричиненні істотної шкоди (ч. 1 ст. 367 КК України) або у тяжких наслідках (ч. 2 ст. 367 КК України); і таке ставлення перебуває в причинному зв`язку із зазначеними наслідками.
Службова недбалість належить до злочинів із матеріальним складом, який за ч.2 ст. 367 КК України визнається закінченим із моменту спричинення тяжких наслідків.
У постанові Верховного Суду від 17 серпня 2022 року у справі №346/4425/18 зроблено висновок про те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 284 КПК України є нереабілітуючими обставинами, тому відповідач повинен відшкодувати позивачу заподіяну з його вини матеріальну шкоду.
Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 лютого 2023 року в справі № 367/6377/17.
У постанові Верховного Суду від 24 травня 2018 року у справі №531/2332/14-к зроблено висновок про те, що у разі закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності цивільний позов не розглядається, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства, оскільки закриття справи на підставах, зазначених у пункті 1 частини другої статті 284 КПК України, не звільняє особу від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.
Таким чином, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі статті 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 284 КПК України не є реабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати спричинену неправомірними діями шкоду, а потерпілий не позбавлений права вимагати відшкодування такої шкоди та звернутися до суду з позовом в порядку цивільного судочинства.
З огляду на те, що ухвалою суду, яка набрала законної сили встановлено, яке саме діяння та при яких обставинах було вчинено відповідачем, зважаючи на положення ч.6 ст.82 ЦПК України є обов`язковою для суду, відтак, такі обставини не підлягають доказуванню в даному процесу. Зважаючи на те, що внаслідок такого діяння позивачу заподіяна шкода, яка є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.367 КК України, яка становить 1083381 грн. 57 коп., суд приходить до висновку, що така підлягає стягненню із відповідача, а тому вимоги позову підлягають задоволенню частково, оскільки заподіяння шкоди у розмірі 1 335 510 грн. 63 коп. позивачем не доведені.
Заперечення відповідача щодо наявності та розміру шкоди фактично грунтуються на не вчиненні ним діяння, у якому він обвинувачувався, проте, такі обставини встановлені відповідною ухвалою, яка є обов`язковою для суду та не підлягають доказуванню. У іншому випадку таке фактично призведе до перегляду судового рішення, ухваленого судом у кримінальному провадженні, що суперечить закону. 
Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 10 833 грн. 81 коп. 
Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 89, 141, 263 - 265, 280 - 289 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. 
Стягнути з ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» (місце знаходження: м.Львів, вул. Козельницька, 15, ЄДРПОУ 23269555) відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину в розмірі 1 083 381 (один мільйон вісімдесят три тисячі триста вісімдесят одну) грн. 57 коп.
Стягнути з  ОСОБА_3 в користь держави 10 833 грн. 81 коп. судового збору .
В решті вимог позову - відмовити.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст рішення складено 26.03.2026.

Головуюча: