справа №176/4528/25
провадження №2/176/469/26

РІШЕННЯ
Іменем України

15 квітня 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Гусейнова К.А.,
з участю секретаря судових засідань Петренко Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Жовтоводсько-П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи Головне управління державної казначейської служби України, Жовтоводська окружна прокуратура Дніпропетровської області, про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2025 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в якій він просить скасувати обтяження №10894924 від 02.03.2011 року у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , накладеного на підставі постанови серії АМ №107431 від 26.10.2010 відділом державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції, реєстратор: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 посилається на те, що на виконанні в Жовтоводському міському ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебували виконавчі провадженні з примусового виконання вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11.06.2010 року у справі № 1-24/10 :
-ВП 21816927, відкрите 06.10.2010 року з виконання виконавчого листа № 1-24, виданого Жовтоводським міським судом 29.09.2010 року про конфіскацію всього особистого майна, яке належить ОСОБА_1 ;
-ВП 21840596, відкрите 07.10.2010 року з виконання виконавчого листа № 1-24, виданого Жовтоводським міським судом 29.09.2010 року про конфіскацію коштів на користь держави у сумі 70,00 гри., які належать ОСОБА_1 ;
-ВП 28498975, відкрите 02.09.2011 року з виконання виконавчого листа № 1-24, виданого Жовтоводським міським судом 29.09.2010 року про стягнення коштів на користь держави з ОСОБА_1 , у сумі 300,48 грн;
02.03.2011 року зареєстровано обтяження № 10894924: арешт всього нерухомого майна, що належить боржнику на праві власності.
30.11.2010 року по виконавчому провадженню № 21840596 державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.6 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
16.03.2011 року по виконавчому провадженню № 21816927 державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
03.12.2019 року по виконавчому провадженню № 28498975 державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».
Стягувачем виступала Держава в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області. Крім того, оскільки органи прокуратури здійснюють представництво інтересів держави в суді, її участь є обов`язковою для захисту державних інтересів в порушених питаннях.
20.08.2025 року позивач звернувся до відповідача з заявою щодо скасування арешту його майна, накладеного в рамках примусового виконання рішення.
Відповіддю від 02.09.2025 року позивачу було повідомлено, що підстав для зняття арешту відповідачем не вбачається (тобто йому було надано письмову відмову у скасуванні арешту).
Також позивачу було запропоновано сплатити за виконавчим провадженням № 28498975 заборгованість у розмірі 730,53 грн разом з виконавчим збором і витратами виконавчого провадження, що і було зроблено позивачем.
Не зважаючи на викладене та сплату позивачем боргу - йому все ж таки було відмовлено у скасуванні арешту майна.
Відповіддю ВДВС від 05.12.2025 року позивачу повторно було відмовлено у знятті арешту з майна по ВП №21816927 та № 21840596 у зв`язку із відсутністю підстав для такого зняття.
Вказана обставина змусила позивача звернутися до суду з даним позовом про скасування арешту майна.
Позивач вважає, що як закінчення виконавчого провадження, так саме повернення виконавчих документів з різних підстав, законодавцем визначено як стадію завершення виконавчого провадження, після якої ніякі інші дії щодо примусового виконання рішення державним виконавцем не вчиняються.
Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа.
В Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень відсутні будь-які діючі виконавчі провадження щодо позивача ОСОБА_1 .
Так, зокрема, 30.11.2010 року по виконавчому провадженню № 21840596 державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.6 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», 16.03.2011 року по виконавчому провадженню №21816927 державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження», 03.12.2019 року по виконавчому провадженню № 28498975 державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» (крім того, дане провадження було позивачем повністю виконане, шляхом сплати відповідної суми коштів).
На сьогодні позивач має намір розпорядитися належним йому майном, проте через наявність арешту, позбавлений можливості це зробити. Таким чином, арешт накладений на майно, порушує його право власності на майно.
Наявність протягом тривалого часу (більше 10 років) нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.
Позивач вважає, що обраний ним спосіб захисту порушеного права відповідає вимогам закону та не порушує прав інших осіб.
Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, оскільки відповідач надав позивачу письмову відмову у скасуванні такого арешту, та оскільки в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту, захистити своє порушене право власності позивач не може - просить суд скасувати арешт його майна.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 12 січня 2026 року у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду в підготовче судове засідання.
Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2026 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.
Позивач ОСОБА_1 , належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Від позивача ОСОБА_1 на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.
Відповідач Жовтоводсько-П`ятихатський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області, належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив.
Від третьої особи Головного управління державної казначейської служби України на адресу суду надійшли письмові пояснення, в яких представник зазначив, що Головне управління державної казначейської служби України жодним чином не дотичне до спірних правовідносин.
Казначейство не є ні органом примусового виконання судових рішень, ні учасником, зокрема, стороною виконавчого провадження і відповідно не здійснює заходів з примусового виконання рішень в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», а є встановленою Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» особою здійснювати гарантоване державою забезпечення виконання рішень суду способом безспірного списання коштів з рахунку боржника (державного органу, державного підприємства або підприємства, примусова реалізація майна якого забороняється) у визначених Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» випадках та з урахуванням установлених ним особливостей за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
Також, Головне управління заперечує проти твердження позивача «Стягувачем виступала Держава в особі Головного управління Державної казначейської служби України у Дніпропетровській області».
Згідно матеріалів електронної справи, за відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заявником і обтяжувачем є відділ ДВС Жовтоводського МУЮ, а підставою обтяження є постанова про арешт майна та оголошення заборони його відчуження.
Органи державної виконавчої служби мають рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, а також рахунки, у тому числі в іноземній валюті, в державних банках для зарахування коштів виконавчого провадження, обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам.
Орган державної виконавчої служби та приватний виконавець щодо кожного рахунка ведуть електронний облік і звітність за сумами на рахунках у порядку, визначеному Міністерством юстиції України.
Згідно ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.
Так, квитанцією від 02.09.2025 року підтверджується зарахування коштів на рахунок органу ДВС, відкритий в АТ «Укрексімбанк», котрий не перебуває на обслуговуванні в органах Казначейства.
Щодо арешту майна - то безпосередньо сам арешт майна боржника та передача його на реалізацію є процесуальними діями державного виконавця у межах примусового виконання виконавчого документа. Відповідно, відмова державного виконавця зняти арешт з майна боржника у виконавчому провадженні, відкритому з примусового виконання такого виконавчого документа, відповідно до частини другої статті 74 Закону «Про виконавче провадження», може бути оскаржена боржником у визначеному законом порядку.
Від представника третьої особи Жовтоводської окружної прокуратури Дніпропетровської області Калугіної Т.М. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. В заяві зазначила, що проти задоволення позову не заперечує. 

Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 
Судом встановлено, що вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 червня 2010 року ОСОБА_1 був визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.2 ст.309, ч.1 ст.311, ч.3 ст.313, ч.1 ст.317 КК України та на підставі ч.1 ст.70 КК України йому було призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна (а.с.46-49).
Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.09.2025 року на невизначене майно, нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 на праві приватної власності було накладено арешт, постанова ВДВС Жовтоводського МУЮ серії НОМЕР_1 від 26.10.2010 року (а.с.41). 
Листом №102666 від 02.09.2025 року (а.с.42-43) Жовтоводсько-П`ятихатський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області повідомив ОСОБА_1 , що на виконанні в Жовтоводському міському ВДВС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебували виконавчі провадженні з примусового виконання вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11.06.2010 року у справі № 1-24/10 :
-ВП 21816927, відкрите 06.10.2010 року з виконання виконавчого листа № 1-24, виданого Жовтоводським міським судом 29.09.2010 року про конфіскацію всього особистого майна, яке належить ОСОБА_1 ;
-ВП 21840596, відкрите 07.10.2010 року з виконання виконавчого листа № 1-24, виданого Жовтоводським міським судом 29.09.2010 року про конфіскацію коштів на користь держави у сумі 70,00 гри., які належать ОСОБА_1 ;
-ВП 28498975, відкрите 02.09.2011 року з виконання виконавчого листа № 1-24, виданого Жовтоводським міським судом 29.09.2010 року про стягнення коштів на користь держави з ОСОБА_1 , у сумі 300,48 грн;
02.03.2011 року зареєстровано обтяження № 10894924: арешт всього нерухомого майна, що належить боржнику на праві власності.
30.11.2010 року по виконавчому провадженню № 21840596 державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.6 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
16.03.2011 року по виконавчому провадженню № 21816927 державним виконавцем було повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.4 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».
03.12.2019 року по виконавчому провадженню № 28498975 державним виконавцем повернуто виконавчий документ стягувачу на підставі п.5 ч.1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження».
Зазначеним листом було запропоновано ОСОБА_1 сплатити заборгованість за виконавчим провадженням у розмірі 730,53 грн разом з виконавчим збором і витратами виконавчого провадження.
Зазначена сума у розмірі 730,53 грн позивачем була сплачена на рахунок Жовтоводсько-П`ятихатського ВДВС Південного МУ МЮ, що підтверджується квитанцією №74057751 від 02.09.2025 року (а.с.11).
Крім того, листом №124769/28.7-28 від 05.12.2025 року Жовтоводсько-П`ятихатський відділ державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області повідомив про завершення виконавчих проваджень №21840596 та ВП №21816927 в тому числі і щодо конфіскації всього особистого майна, яке належить ОСОБА_1 , що завершено 16.03.2011 року та про відсутність законодавчих підстав для зняття арешту нерухомого майна (а.с.44-45). 
Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.4 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного ч.1 ст.1 ЗУ "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому ст.11 ЗУ "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності".
У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
За змістом ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст.319 цього Кодексу власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У відповідності до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).
Наявний арешт порушує права ОСОБА_1 , оскільки він не має можливості реалізувати свої права, як власник.
Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, завершення виконавчих проваджень, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не має можливості з урахуванням листа виконавчої служби від 05.12.2025 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту.
Відповідно до приписів ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позову судовий збір в розмірі 1211 грн 20 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст. 60, 61,70 СК України, ст.3,16 ЦК України, ст.5, ч.2 ст.141, ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Жовтоводсько-П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса), треті особи Головне управління державної казначейської служби України, Жовтоводська окружна прокуратура Дніпропетровської області, про скасування арешту майна - задовольнити.
Скасувати обтяження №10894924 від 02.03.2011 року у вигляді арешту нерухомого майна ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , накладеного на підставі постанови серії АМ №107431 від 26.10.2010 відділом державної виконавчої служби Жовтоводського міського управління юстиції, реєстратор: Дніпропетровська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.
Стягнути з Жовтоводсько-П`ятихатського відділу державної виконавчої служби у Кам`янському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м.Одеса) (52204, Дніпропетровська область, Кам`янський район, м.Жовті Води, бульвар Свободи, буд.62) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ,зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , сплачений судовий збір за подачу позовної заяви у розмірі 1211 грн 20 коп. 
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду 
Дніпропетровської області Кімал ГУСЕЙНОВ