ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
8-й під`їзд, Держпром, майдан Свободи, 5, м. Харків, 61022 
тел. приймальня (057) 705-14-14, тел. канцелярія 705-14-41, факс 705-14-41 
_______________________________________________________________________

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" березня 2026 р.	м. Харків	Справа № 922/165/26	

Господарський суд Харківської області у складі:
судді Шатернікова М.І. 

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу 
за позовом Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колос - 2000" (63521, Харківська обл., Чугуївський р-н, село Тернова, вул. Центральна, 16; ідент. код 30762802)
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромакс-Трейд" (61038, м. Харків, вул. Батицького Маршала, 8; ідент. код 42680435)
про стягнення 160000,00 грн 

без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Колос - 2000" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромакс-Трейд" про стягнення заборгованості за договором на переробку зерна пшениці на давальницьких умовах № 0807/1/22 від 8 липня 2022 року в розмірі 160000,00 грн, а також просить стягнути судовий збір. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що протягом строку дії договору, а також після його закінчення, ТОВ "АГРОМАКС-ТРЕЙД" переробку зерна не здійснило та готова продукція на вищевказану суму СТОВ "Колос 2000" надана не була.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 26.01.2026 позовна заява СТОВ "Колос - 2000" була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/165/26. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).
Відповідно до ч. 5 ст. 252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.
Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.01.2026, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.
Сторони про факт відкриття провадження у справі № 922/165/26 та надання останнім можливості реалізувати власні процесуальні права були повідомлені в порядку приписів ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України шляхом направлення ухвали від 26.01.2026 в електронній формі до Електронного кабінету позивача та відповідача із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи. Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. У даному випадку позивач та відповідач отримали ухвалу суду 28.01.2026 16:22, про що в матеріалах справи містяться відповідні довідки.
З урахуванням викладеного, судом виконано процесуальний обов`язок щодо повідомлення сторін про розгляду справи, а останні в розумінні вимог ст. 120, п. 2 ст. 242 ГПК України вважаються такими, що належним чином повідомлені про такий розгляд.
Відповідач не скористався своїм правом щодо подання відзиву на позовну заяву в порядку та строк (до 13.02.2026 р.), встановлені ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.01.2026.
За приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Аналогічна норма міститься у частині 9 статті 165 ГПК України.
У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом. Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень"). Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 922/165/26 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).
Враховуючи те, що під час розгляду справи судом було створено сторонам необхідні умови для доведення фактичних обставин справи, зокрема, було надано достатньо часу для реалізації кожним учасником спору своїх процесуальних прав, передбачених ст. 42, 46 Господарського процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи по суті за наявними у справі документами.
Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд установив наступне.
08.07.2022 року між Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "КОЛОС - 2000" (замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "АГРОМАКС-ТРЕЙД" (виконавець, відповідач) було укладено договір на переробку зерна пшениці на давальницьких умовах № 0807/1/22, за умовами якого замовник здійснює доставку своїм транспортом (автомобільним або залізничним) пшеницю 1-4 класу виконавцю для подальшої її промислової переробки на борошно 3-х сортове, висівки (далі – продукція) та зобов`язується вибрати готову продукцію згідно умов даного договору. Виконавець проводить приймання зерна, його очищення, сушіння, зберігання та переробку на борошно і висівки, їх збереження та відпуск замовнику (п. 1.1, 1.2 договору).
Згідно п. 2.1 договору замовник здійснює поставку пшениці залізничним або автомобільним транспортом на адресу: м. Полтава, вул. Небесної Сотні, 69, як давальницьку сировину (з поміткою «давальницька» на накладній).
Відповідно до п. 2.2 договору, переробка пшениці проводиться на борошно 3 сортів (вищого, першого, другого) з побічним продуктом переробки висівками. Переробка свіжозібраної пшениці починається не раніше, ніж через 20 днів після її завозу виконавцю.
Пунктом 2.3.3 договору обумовлено, що відпуск готової продукції замовнику проводиться виконавцем після проведення замовником 100% оплати послуг згідно договору.
Згідно п. 4.5. договору він діє з дня його підписання і до 31 грудня 2022 року. До закінчення терміну дії договору замовник зобов`язується вибрати готову продукцію, що знаходиться на зберіганні, або укласти з виконавцем договір на зберігання готової продукції.
Вказаний договір підписаний представниками виконавця та замовника та скріплений печатками юридичних осіб.
З платіжної інструкції № 1091 від 27.07.2022 вбачається, що СТОВ "ОЛОС 2000" здійснило платіж на користь ТОВ "Агромакс-Трейд" у розмірі 160 000,00 грн, із зазначенням призначення платежу: переробка давальницького зерна на сортове за рахунком на оплату № 67 від 27.07.2022, у т.ч. ПДВ - 26666,67 грн.
Позивач у позовній заяві зазначає, що на виконання умов договору на переробку зерна пшениці на давальницьких умовах № 0807//22 від 08 липня 2022 року сплатив відповідачу за рахунком № 67 від 27.07.2022 грошові кошти у розмірі 160 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №1091 від 27.07.2022, проте відповідач свої зобов`язання з переробки зерна за Договором так і не виконав, у зв`язку із чим у останнього виникла заборгованість у розмірі 160 000,00 грн.
01.10.2025 позивач направив відповідачу претензію за № 01/10/25-1, в якій вимагав повернути надмірно сплачені кошти у суму 160 000,00 грн. Направлення вказаної претензії на адресу відповідача підтверджується відповідним описом вкладення в цінний лист та накладною Укрпошти від 02.10.2025 № 6350307335908.
Обставини щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором в сумі 160000,00 грн стали підставою для звернення позивача до суду з позовом по даній справі.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.
Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Згідно ст. 843 ЦК України у договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами. Ціна роботи у договорі підряду включає відшкодування витрат підрядника та плату за виконану ним роботу.
Як обумовлено ст. 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.
Згідно ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
У пункті 3.1 договору визначено, що оплата за послуги визначається ВИКОНАВЦЕМ в грошовій формі за тарифами, які встановлені у п.3.1.1, 3.1.2, 3.1.3, 3.1.4, 3.1.5, 3.1.6, 3.1.7, 3.1.8. Договору.
Як встановлено судом, позивач на виконання умов п. 2.3.3 договору перерахував відповідачу грошові кошти у розмірі 160 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1091 від 27.07.2022 та відповідачем не спростовано. Доказів виконання взятих на себе зобов`язань на суму 160 000,00 грн з боку виконавця до матеріалів справи не надано. Викладені у позові обставини відповідач не спростував.
Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України.
Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.
Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.
Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).
Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань з набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбільшення майна в іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна з боку набувача шляхом зменшення або відсутності збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.
За змістом ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.
Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені цими актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов`язання повинне належно виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться.
Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України ооб`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.
Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.
Частиною 1 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Отже, системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 177, ч. 1 ст. 202, ч. 1 ст. 1212 ЦК України дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).
Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України.
Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї норми тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.
Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.
Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.
(Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 03.06.2015 №6-100цс15).
Водночас, виходячи із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно договору, насамперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.02.2018 у справі №910/12382/17.
Разом із тим, з припиненням дії договору така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими без достатньої правової підстави. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.
Відтак зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій набуто майно, згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.
Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15.02.2019 у справі № 910/21154/17.
З огляду на те, що укладений між сторонами договір припинив свою дію 31 грудня 2022 року, а відповідач не виконав передбачених ним зобов`язань, суд дійшов висновку, що правова підстава для утримання отриманих коштів відпала, оскільки мета правовідношення — виконання робіт (переробка давальницького зерна) — не досягнута.
Таким чином, сплачені позивачем та набуті відповідачем грошові кошти у сумі 160 000,00 грн на підставі договору № 0807/1/22 від 08.07.2022 року, після припинення дії цієї підстави стали безпідставно збереженими коштами, які підлягають поверненню на користь позивача відповідно до вимог ст. 1212 Цивільного кодексу України.
Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідач під час розгляду справи не надав суду доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги або свідчили про відсутність у нього обов`язку повернути аванс, який був сплачений позивачем за Договором на переробку зерна пшениці на давальницьких умовах № 0807/1/22 від 8 липня 2022 року.
В той час як позивач належними та допустимими доказами обґрунтував в суді правомірність заявлених ним до відповідача вимог, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані належним чином та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Згідно пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, у зв`язку з задоволенням позову, витрати по сплаті судового збору у даній справі підлягають покладенню на відповідача.
Керуючись статями 13, 73, 74, 76-80, 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд 

ВИРІШИВ:

1. Позов СТОВ "Колос - 2000" задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агромакс-Трейд" (61038, м. Харків, вул. Батицького Маршала, 8; ідент. код 42680435) на користь Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Колос - 2000" (63521, Харківська обл., Чугуївський р-н, село Тернова, вул. Центральна, 16; ідент. код 30762802) 160000,00 грн основного боргу та 2662,40 грн судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "27" березня 2026 р. 

Суддя		М.І. Шатерніков